ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року	Львів	Справа № 601/3368/24 пров. № А/857/34656/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судового засідання          Єршової Ю.С.,
представника відповідача                              Слив`юк Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року у справі № 601/3368/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мочальська В.М. в м. Кременець Тернопільської області 10.12.2024 о 16:35 год.), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області (далі – відповідач), в якому просить скасувати постанову від 25 жовтня 2024 року № 18 про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень та провадження у справі закрити.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Білана О.А. від 25.10.2024 № 18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 52 КУпАП скасовано.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 52 КУпАП направлено до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на новий розгляд.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, а оскаржувана постанова винесена на підставі належних і допустимих доказів.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник апелянта наполягала на задоволенні апеляційної скарги.
Позивач, який був належним чином, згідно положень частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористався.
За правилами частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відтак судове засідання проводилося за відсутності позивача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18.10.2024 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Сидорук О.А. складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 52 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
З протоколу вбачається, що позивач, який працює на посаді Почаївського міського голови, здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 52 КУпАП тим, що допустив засмічення, забруднення (псування) земель, а саме 26.07.2024 зроблено відбір проб на зміну властивостей показників ґрунтів, що зафіксовано в акті перевірки від 20.07.24 № 16. 26.08.2024 зафіксовано перевищення забруднюючих речовин у ґрунтах №№ 34-08-24, 33-08-24, 32-08-24, 31-08-24, 30-08-24, 29-08-24, 26-08-24. Не виконаний пункт № 7 вимоги від 03.05.2024, що призвело до псування земель, що є порушенням абзаців першого, третього та п`ятого частини першої статті 12, частин третьої та п`ятої статті 46 Закону України «Про охорону земель». Унаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода засміченнями, забрудненнями.
25.10.2024 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Біланом О.А. винесено постанову № 18 відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 52 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 850 грн.
З заяви міського голови Почаївської міської ради В.С. Бойка від 24.10.2024 № 1889 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області вбачається, що позивач просить відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначене на 11 годину 25.10.2024 року, посилаючись на те, що на виконання окремого доручення Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України щодо заходів підготовки добровольчих формувань територіальної громади у період з 25.10.2024 по 27.10.2024 на території Почаївської міської ради буде проведено навчання Добровільних формувань Тернопільської області у яких позивач повинен взяти особисту участь.
З повідомлення міського голови Почаївської міської ради В.С. Бойка від 25.10.2024 № 1909 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області вбачається, що позивач просить відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначене на 11 годину 25.10.2024 року та додає документальне підтвердження причини перенесення розгляду справи.
З повідомлення державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 28.10.2024 № 1/1-3-04-3309 голові Почаївської міської ради В.С. Бойку вбачається, що заява позивача щодо відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 52 КУпАП надійшла після 15.45 год. 25.10.2024, а тому не врахована. Розгляд справи відбувся о 11 годині 25.10.2024.
Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у ході судового розгляду справи не доведено дотримання прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, а отже і процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне порушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про вкладення розгляду справи.
Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 25 червня 1991 року №  1264-ХІІ «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі – Закон № 1264-ХІІ) державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє середовище, як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. 
Відповідно до статті 34 Закону № 1264-ХІІ завданням контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, полягає у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами. 
Частина перша статті 5 Закону України від 5 вересня 1998 року № 187/98-ВР «Про відходи» передбачає, що основними принципами державної політики у сфері поводження з відходами є пріоритетний захист навколишнього природного середовища та здоров`я людини від негативного впливу відходів, забезпечення ощадливого використання матеріально-сировинних та енергетичних ресурсів, науково обґрунтоване узгодження екологічних, економічних та соціальних інтересів суспільства щодо утворення та використання відходів з метою забезпечення його сталого розвитку. 
Згідно приписів статті 15 Закону № 1264-ХІІ місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території.
Статтею 52 КУпАП регламентовано, що псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур`янами - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян – суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 21 Закону України від 20 червня 2022 року № 2320-ІХ «Про управління відходами» говорить про те, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами належить: 
забезпечення виконання вимог законодавства про відходи; 
вирішення питань, щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами, вжиття заходів, щодо ліквідації несанкціонованих і неконтрольованих звалищ; 
надання згоди на розміщення на території села, селища, міста місць чи об`єктів для зберігання та захоронення відходів, здійснення контроль за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з побутовими відходами. 
Зберігання та видалення відходів здійснюється за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.
З матеріалів справи встановлено, що за результатами проведених планових/позапланових заходів державного нагляду (контролю) Інспекцією, в адміністративних межах Почаївської ОТГ встановлено факти порушення вимог природоохоронного законодавства, в тому числі, щодо розміщення на підвідомчій ОТГ території несанкціонованих сміттєзвалищ, що зафіксовано актами перевірок (від 26.04.2024 року № 2 та від 26.07.2024 року № 16).
Склад адміністративного правопорушення містить чотири невід`ємні елементи, без існування хоча б одного з яких адміністративна відповідальність настати не може: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона правопорушення.
Суб`єктом адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачено статтею 52 КУпАП в даному випадку є посадова особа (спеціальний суб`єкт).
Таким чином, враховуючи, що в даному випадку, суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 52 КУпАП, є саме посадова особа, яка наділена адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками) та до посадових обов`язків якої входить контроль за розміщенням відходів та контроль за недопущенням забруднення земель виробничими відходами, дотримання, виконання, забезпечення виконання відповідних норм та правил.
Відповідно до статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В рамках реагування органу місцевого самоврядування винесено обов`язкові до виконання вимоги, в тому числі, що стосуються ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ. Проте, обов`язкові до виконання вимоги Почаївською міською радою не виконано, як наслідок – уповноважену особу органу місцевого самоврядування Мамчур С.М. (секретар міської ради м. Почаїв) притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 188-5 КУпАП. Накладене адміністративне стягнення сплачено добровільно в повному обсязі.
Крім цього, в рамках позапланового заходу державного нагляду (контролю) відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції відібрано проби ґрунту на неліквідованих сміттєзвалищах, де в подальшому виявлено перевищення норм забруднюючих речових (протоколи вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів). 
Охорона земель згідно Закону України від 19 червня 2003 року № 962-IV «Про охорону земель» – це система правових, організаційних, технологічних та інших видів і заходів, спрямованих на збереження і відтворення родючості, захисту від деградації, ведення сільськогосподарського виробництва з дотриманням ґрунтозахисних технологій та забезпечення екологічної безпеки довкілля.
Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок (актів обстежень), протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.
Відповідно до пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України (з дня набрання чинності цим пунктом) землями комунальної власності територіальних громад вважаються усі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. 
Відповідно до Закону України від 19 червня 2003 року № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» псування земель - порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість. 
Місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природнього середовища на своїй території і в межах своєї компетенції. 
З огляду на вищевикладене, Почаївська міська рада, як орган місцевого самоврядування, зобов`язана забезпечувати на своїй території належне поводження з відходами, дбати про охорону навколишнього природного середовища, вживати заходів, щодо ліквідації несанкціонованих і не контрольованих відходів, проте, органом місцевого самоврядування не вжито заходи, щодо запобігання негативного та екологічно безпечного впливу на земельних ділянках, ліквідації наслідків такого впливу.
Згідно приписів статті 52 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян – суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Так, уповноваженою особою Інспекції у відповідності до вимог КУпАП, Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 05.07.2004 року № 264, відносно Почаївського міського голови Бойка Василя Сергійовича складено протокол про адміністративне правопорушення № 007733 за частиною першою статті 52 КУпАП. 
З примірником протоколу ознайомлено особу правопорушника, в тому числі з вимогами статті 268 КУпАП із зазначенням інформації про дату час та розгляду справи про адміністративне правопорушення (11:00 год. 25.10.2024р).
Щодо покликань суду першої інстанції на те, що розгляд справи відбувся за відсутності позивача, без врахування його заяви про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що позивач був повідомлений про розгляд справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи позивача про неврахування відповідачем поважних причин його неявки для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, взяті до уваги позивачем, в даному конкретному випадку є формальним порушенням, яке жодним чином не вплинуло на вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Тому ці доводи не могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Будь-яких доказів чи істотних доводів, як б спростовували його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення позивач не надав ні відповідачу, ні в подальшому суду першої чи апеляційної інстанції.
Крім того, зважаючи на аргументи позивача, зокрема щодо процесуальних моментів розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що такі спрямовані виключно для уникнення ОСОБА_1 відповідальності.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частин 1 та 2 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області задовольнити.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року  у справі № 601/3368/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови від 25 жовтня 2024 року № 18 про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено  31.01.25