КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                  
Справа № 369/6256/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1088/2025
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
23 січня 2025 року                                                                                                   м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Євграфової Є.П.,                                                              
                                         при секретарі      Яхно П.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку виховання і спілкування дитини з батьком,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 20 березня            2024 року, ухваленого під головуванням судді Янченка А.В.,-
 
     встановив:
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому у спілкуванні та вихованні малолітніх дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у контакті з ними та визначити способи участі батька у спілкуванні та вихованні з дітьми.
Позивач зазначав, що сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Починаючи з червня 2022 року позивач та відповідач не проживали разом.
Відповідно до рішення № 117 від 16 листопада 2022 року виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей, встановлено йому наступний графік спілкування з дітьми: щомісяця з 18.00 години першої, третьої п`ятниці до 18.00 години першої, третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, святкові та інші дні - за домовленістю з ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 вказував, що в порушення вказаного рішення відповідач перешкоджає у вихованні та спілкуванні з дочками та налаштовує їх проти батька.
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом.
ОСОБА_2 просила визначити порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей, встановивши відповідачу наступний графік:              з 09.00 год. до 18.00 год. першої та третьої суботи та неділі місяця без участі матері за адресою проживання батька, або за іншим місцем за погодженням з матір`ю; за попередньою домовленістю з матір`ю у святкові та інші вихідні дні або у дні народження дітей щороку терміном не більше трьох годин для відвідування розважальних закладів/театр, кінотеатр, виставки тощо/або інших видів відпочинку з урахуванням побажання дитини та а попередньою домовленістю з матір`ю.
ОСОБА_2 зазначала, що не перешкоджала участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дітьми. Зустрічі дітей з батьком відповідно до рішення органу опіки та піклування відбуваються за згодою дітей та їх бажанням.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області  від             20 березня 2024 рокупозов задоволено частково.
Визначено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний графік спілкування з дітьми: щомісяця з 18.00 години першої, третьої п`ятниці до 18.00 години першої, третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, за згодою дітей та інформуванням матері про час та місце перебування дітей.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду змінити: задовольнити вимоги за первісним позов в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. 
Від начальника відділу Служби у справах дітей Білогородської сільської ради надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі третьої особи.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.
ОСОБА_2 та її представник заперечила щодо доводів апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що встановлений судом графік побачень з батьком має виконуватись за наявності обов`язкової згоди на це дітей.
Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.
Встановлено, що позивач та відповідач мають спільних дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Починаючи з червня 2022 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не проживали разом.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.
Малолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області № 117 від 16 листопада 2022 року визначено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши йому наступний графік спілкування з дітьми: щомісяця з 18.00 години першої, третьої п`ятниці до 18.00 години першої, третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, святкові та інші дні - за домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 .
Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 перешкоджає позивачеві спілкуватись з малолітніми дочками, позбавляючи їх уваги та піклування зі сторони батька. 
Обгрунтовуючи зустрічну позовну заяву, ОСОБА_2 зазначала, що зустрічі дітей з батьком відповідно до рішення органу опіки та піклування відбуваються за згодою дітей та їх бажанням.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч.8                                   ст.7 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства).
Відповідно до ч. 2ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батька дитини позивача у справі у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі його як батька у вихованні дитини.
Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження 61-13706св20).
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) зробила висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 686/3568/22 (провадження № 61-14607св23), від 08 травня 2024 року в справі № 638/1269/23 (провадження № 61-15097св23), від 17 січня 2024 року в справі № 711/2287/21 (провадження № 61-8054св23) та інші).
Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Так, рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області № 117 від 16 листопада 2022 року визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей, встановивши йому наступний графік спілкування з дітьми: щомісяця з 18.00 години першої, третьої п`ятниці до 18.00 години першої, третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, святкові та інші дні - за домовленістю з ОСОБА_2 .
Колегія суддів вважає, що запропонований графік спілкування із малолітніми дітьми в сукупності з іншими доказами у справі є достатнім, таким, що відповідатиме принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному захисту інтересів дітей, підтримки зв`язків між родичами та буде відповідати розвитку малолітніх дітей, враховуючи вік, стан здоров`я, звички тощо, і не порушуватиме переважне право батьків дітей в їх вихованні.
Проте, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині обов`язкової згоди малолітніх дітей на спілкування з ОСОБА_1 .
Положеннями ст. 12 Конвенції про права дитини, ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, а тому в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається її, має бути заслуханою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має обсяг прав, одним із яких беззаперечно є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Вказане право дитини при вирішенні спору, яким зачіпається її інтерес, підтверджено нормами як міжнародного, так і національного права.
У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року за № 520/17217/13-ц зроблено висновок: «Разом із тим, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих та певних ситуацій, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, які могли виникнути під впливом зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності.»
У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2018 року за №  686/14512/17 зазначено: «Посилання заявника на небажання дитини спілкуватися із батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт з батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. За таких обставин небажання дитини спілкуватися із батьком обумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження ОСОБА_5 у реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні із нею.»
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд знаходить можливим    змінити рішення суду від 20 березня 2024 року, встановивши графік спілкування без обов`язкової згоди дітей, але з урахуванням їх думки.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено принцип рівності прав батька та матері, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлений рішенням суду графік побачень має відповідати насамперед інтересам малолітніх дітей, з урахуванням їх усталеного розпорядку дня та способу життя. 
Колегія суддів зауважує, що в спорах щодо дітей останні є суб`єктом, а не об`єктом правовідносин, і у будь-якому випадку найвищою метою є захист найкращих інтересів дітей, навіть якщо такі не співпадають з інтересами одного чи обох батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 березня 2024 року ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-              
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 20 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог змінити.
Визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний графік спілкування з дітьми: щомісяця з 18:00 години першої, третьої п`ятниці до 18:00 години першої, третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, з урахуванням думки дітей та інформуванням матері про час та місце перебування дітей.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 31 січня 2025 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

 
  
                                                                                                                       Є.П. Євграфова