ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17196/21                                                                              

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 січня 2025 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Грибан І.О., Ключковича В. Ю.	
           за участю секретаря:	 	Рожок В. В.	

представника позивача Столярчук І.В., представника відповідача Моткової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання судового рішення та стягнення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та пені з Державного бюджету України, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Державної казначейської служби України визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання судового рішення та стягнення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та пені з Державного бюджету України.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат Каргілл» пеню у розмірі 435 180,01 грн за несвоєчасне повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств шляхом перерахування вказаних грошових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 , назва банку: АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Крім того, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволенні позовних вимог з апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року залишено  без задоволення.
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання судового рішення та стягнення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та пені з Державного бюджету України задоволено частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" задоволено  частково.
Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 11 860 865,00 грн шляхом перерахування вказаних грошових коштів на поточний рахунок.
У задоволенні решти позовних відмовлено.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява, у якій позивач просить вирішити питання щодо відшкодування понесених судових витрат понесених на правову допомогу в розмірі 454  855,61 грн. 
Відповідачем щодо задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу заперечено. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Питання ухвалення додаткового судового рішення регулюються ст.252 КАС України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, заявлено про подачу відповідної заяви про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з поданої представником позивача заяви, що під час розгляду даної адміністративної справи позивачем понесено витрати на професійну правову допомогу в розмірі 454  855,61 грн. 
За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5       статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.
Так, до заяви представника позивача про ухвалення додаткової постанови по справі та стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу додано документи, які підтверджують надання правової допомоги, а саме: договору про надання правової допомоги від 19.10.2022; Додатку 1 від 19.10.2022 до Договору;  Додаткової угоди №1 від 04.08.2023 до Додатку 1 до Договору; Додаткової угоди №2 від 26.01.2024 до Додатку 1 до Договору, наведено детальний опис виконаних робіт, Рахунок від 25.10.2023 № 43800222;  Акт надання послуг від 25.10.2023; Розбивка вартості послуг за період з 04.08.2023 по 25.10.2023; Рахунок від 04.03.2024 № 44800039; Акт надання послуг від 04.03.2024; Розбивка вартості послуг за період з 20.12.2023 по 19.02.2024; Рахунок від 10.07.2024 № 44800126; Акт надання послуг від 10.07.2024; Розбивка вартості послуг за період з 20.05.2024 по 20.06.2024; Рахунок від 19.07.2024 № 44800128; Акт надання послуг від 19.07.2024; Розбивка вартості послуг за період з 01.07.2024 по 18.07.2024; Рахунок від 05.12.2024 № 44800233; Акт надання послуг від 05.12.2024; Розбивка вартості послуг за період з 23.08.2024 по 03.12.2024.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, колегією суддів враховується, що, відповідно до вимог ч. 6   ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами може бути зменшено судом виключно за клопотанням іншої сторони.
Поряд із цим, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, на суд покладено обов`язок із встановлення підтвердження надання послуг з професійної правничої допомоги та підтвердження факту понесення таких витрат.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
До Шостого апеляційної адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення щодо витрат на правничу допомогу, з огляду на їх неспівмірність зі складністю справи та необґрунтованістю доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Правовими положеннями ч. 7 статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У даному випадку, податковим органом доведено неспівмірність витрат Національної спілки кінематографів України на правову допомогу, з огляду на що, вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 454  855,61 грн. є безпідставними.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 45  000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 139, 252 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:       

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл"  про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Каргілл" судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 45 000,00 гривень (сорок п`ять тисяч гривень ) за рахунок бюджетних асигнувань. 
В решті заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                        В. Ю. Ключкович	
Суддя	               І. О. Грибан	

(Повний текст постанови складено 31.01.2025)