Справа № 338/1502/24 
Провадження № 33/4808/192/25 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Решетов В. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Винника Ю.Г.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Винника Ю.Г. на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 605 гривень 60 копійок судового збору,-

                                                     в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 26 жовтня 2024 року о 20 годині 28 хвилин, перебуваючи по вул. Шевченка в с. Яблунька Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest «DRAGER» 6810, що підтверджується тестом №6389 від 26 жовтня 2024 року результат огляду становить 1,97% в проміле, чим порушив вимоги п.п. «а» п.2.9 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП).
В апеляційній скарзі захисник адвокат Винник Ю.Г. просить скасувати постанову Богородчанського районного суду від 20.01.2025 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, відмовив у клопотання сторони захисту про допит свідків, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, через що підлягає скасуванню.
Посилається на те, що суд першої інстанції надав перевагу одним доказам над іншими, зокрема при дослідженні відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, відмовивши у задоволенні клопотання про допит свідків, відступив від принципу безпосередності дослідження доказів. Суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 з приводу обставин проходження огляду на стан сп`яніння, обставин складання протоколу та інших матеріалів про адміністративне правопорушення. 
Зі змісту долучених відеозаписів не вбачається, що вони не повністю відображають всі обставини фіксації адміністративного правопорушення, зокрема на ньому відсутні відомості про складання протоколу, акту огляду та направлення водія на огляд в заклад охорони здоров`я. Крім того, долучені до матеріалів справи відповідні відеофайли не було підписано ЕЦП, а тому дані відеохапису є неналежними доказами.
У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано ні назву, ні модель, ні серійний номер пристрою, який застосовувався для відео зйомки, також не зазначено номер та серію диску, на який записані надані суду відео файли.
Апелянт звертає увагу, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою. На відеозаписі видно як працівник поліції тримає надане ОСОБА_1 посвідчення водія в руках, проте згодом здійснює службове підроблення шляхом зазначення у п. 15 протоколу «документи не вилучалися, посвідчення водія НОМЕР_2 показано через систему «Дія», що суперечить вимогам ст. 265-1 КУпАП.
Вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Винник Ю.Г. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження  суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Винник Ю.Г. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Зокрема, у своїх доводах ОСОБА_1 показав, що не заперечує, що працівники поліції дійсно зупинили транспортний засіб за порушення Правил дорожнього руху, яке полягало в несправності роботи засобів освітлення. Визнає, що на вимогу працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, внаслідок чого було отримано позитивний результат 1,97 проміле. Зазначає, що він не погодився з вищевказаним позитивним результатом, однак  працівники поліції не доставляли його до медичного закладу та відпустили його, оскільки він передав їм неправомірну вигоду в сумі 700 грн. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення він не отримував та дізнався про його складання коли справа перебувала на розгляді в суді. Зазначає, що його підписи в протоколі про адміністративне правопорушення та Акті огляду на стан сп`яніння не були виконані ним та підробленні працівниками поліції, які складали протокол.  
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159622 від 26 жовтня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 26 жовтня 2024 року о 20 годині 28 хвилин, перебуваючи по вул. Шевченка в с. Яблунька Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest «DRAGER» 6810, що підтверджується тестом №6389 від 26 жовтня 2024 року результат огляду становить 1,97% в проміле, чим порушила п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 2).
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол складений уповноваженою особою – поліцейським відділення поліції № 2 (м. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Дричаком І.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_1 .
При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, нічого не зазначено.
У протоколі зазначено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Богородчанському районному суді.
Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія не було вилучене посвідчення водія. 
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом. 
Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, зміна різка шкірного покриву обличчя, за допомогою приладу алкотестера Драгер 6810, результати огляду на стан сп`яніння – 1,97 проміле. ОСОБА_1 власним підписом засвідчив, що з результатами він згідний. (а.с. 3)
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що працівники поліції сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення та Акт огляду на стан сп`яніння, вказавши в ньому дані, які не відповідають дійсності, щодо підписання ним вищевказаних документів, отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення та погодження із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення та отримання неправомірної вимоги працівниками поліції, можуть бути належним чином перевірені тільки в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про вчинення кримінального правопорушення. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить  даних про номер та серію газоаналізатора за допомогою якого було проведено огляд, оскільки відсутність вказаних даних не свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення і не впливає на висновки суду про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення та можливості здійснювати стороною захисту ефективний захист інтересів, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно з даними направлення в КРП ПОКЦПС ІФ ОР на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 26.10.2024 року, внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результати огляду 1,97% проміле. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я не доставили, оскільки вона відмовилася. (а.с. 4).
Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 не заперечував проти позитивного результату огляду, який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. 
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення доводиться роздруківкою газоаналізатора Драгер 6810 , який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. 
При цьому, суд вказав, що згідно змісту роздруківки з принтера приладу Alkotest «DRAGER» 6810, вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент проведення огляду 26 жовтня 2024 року - становив 1,97 % в проміле .(а.с. 1)
Так, згідно зі змістом рапорту працівника поліції СРПП ВП № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Дричака І.І. (а.с. 6) 26.10.2024 близько 20:28 год. в с. Яблунька по вул. Шевченка назустріч їм їхав автомобіль, з увімкненим дальнім світлом фар та не перемикався внаслідок чого було засліплення інших водіїв які рухались назустріч у зв`язку з чим було прийнято рішення зупинити даний ТЗ. В подальшому його було зупинено. При перевірці документів у водія гр. ОСОБА_1 було встановлено, що в останнього відсутній чинний поліс обов`язкового страхування, та під час спілкування із ним, від останнього із ротової порожнини було чути запах алкоголю. У зв`язку із вище наведеним, гр. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Проба тесту позитивна, 1,97 проміле. Далі водію було запропоновано пройти повторний огляд у медичному закладі, на що він відмовився, оскільки із попереднім результатом згідний. В подальшому на гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 та винесено постанову за ч.1 ст. 126 КупАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують керівництво Івано-Франківського РУП ГУНП про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Також до матеріалів справи долучені: копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3349653 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 5) та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 7).
Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволять повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 8). 
Відеозаписом зафіксовано, як рухається транспортний засіб марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 т під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на вимогу працівників поліції. Згодом працівники поліції підходять до транспортного засобу та запитують водія, чому у нього не освітлюється задній номерний знак та правий габарит, просять водія надати посвідчення водія та документи на автомобіль. Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 працівниками поліції у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, а тому йому запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер. Водій повідомляє, що вживав спиртні напої вчора та не заперечує проти проходження тесту. ОСОБА_1 перевіряє на герметичність упакування мундштук. Далі ОСОБА_1 продуває Драгер внаслідок чого отримано позитивний результат 1,97 %. З результатом ОСОБА_1 погодився та не висловлював заперечень. Працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, повідомляють, що розгляд справи відбудеться в Богородчанському районному суді. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, визнавав вживання алкогольних напоїв, погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу як водій транспортного засобу. 
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу. 
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані сп`яніння.
Апеляційний суд  звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП  передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

                                                      п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Винника Ю.Г. залишити без задоволення.
Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                        О.П. Васильєв