ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/11767/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11767/24 (головуючий суддя першої інстанції - Голобутовський Р.З.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач 06.05.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Полтавській області; ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії від 03.04.2024 року №045650018463 про відмову йому в призначенні пенсії;
- визнати протиправними дії та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, викладене в листі від 03.05.2024 за вих. №27404-17247/П-01/8-0400/24 «Про розгляд звернення» про відмову йому в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 16.09.1992 по 04.01.1993 у МП «Укртехпрогрес», з 01.07.2000 по 31.12.2003 у ТОВ «Код», з 01.02.2012 по 17.06.2021 у БО «БФ» «Тільки найкраще дітям»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заву про призначення пенсії від 27.03.2024 року з урахуванням висновків суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.04.2024 №045650018463 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 16.09.1992 по 04.01.1993 у МП «Укртехпрогрес», з 01.07.2000 по 31.12.2003 у ТОВ «Код», з 01.02.2012 по 17.06.2021 у БО «БФ» «Тільки найкраще дітям».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 від 27.03.2024 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Полтавській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що період роботи позивача у Благодійній організації «Благодійний фонд «Тільки найкраще дітям» неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб про сплату страхових внесків, а на момент звернення позивача до пенсійного органу записи про відповідний період діяльності у трудовій книжці позивача були відсутні. Скаржник зазначає, що за вказаний період, згідно доводів позову, позивач працював за сумісництвом, проте відсутні будь-які докази та підтвердження про наявність у позивача іншої основної роботи у період з 01.02.2012 року по 17.06.2021 року. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що в межах спірного періоду позивач отримував допомогу по безробіттю, що виключає можливість офіційного працевлаштування. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а судом першої інстанції ухвалено необґрунтоване рішення про їх задоволення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
27.03.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: паспорт, код, трудову книжку, уточнюючі довідки, довідки про заробітну плату.
Вказану заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області та від 03.04.2024 року прийнято рішення №045650018463 про відмову в призначенні пенсії (а.с.17).
Спірне рішення обґрунтовано наступним.
До загального страхового стажу роботи згідно трудової книжки від 01.12.1981 НОМЕР_2 не враховуються періоди:
- період з 016.09.1992 року - 04.01.1993 року оскільки некоректно зазначена дата прийняття та відсутній номер наказу про звільнення;
- період з 05.01.1993 року - 24.11.2006 року враховано частково (з 05.01.1993 року по 30.06.2000 року), оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Період роботи з 01.07.2000 року - 31.12.2003 року згідно трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.
До загального трудового стажу роботи згідно уточнюючої довідки від 22.03.2024 року №3 не враховано період 01.02.2012 року - 17.06.2021 року оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідачем встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 на час подання заяви становить 20 років 09 місяців 07 днів та прийнято рішення: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №27404-17247/П-01/8-0400/24 від 03.05.2024 року на звернення ОСОБА_1 від 04.04.2024 року повідомило, що заява від 27.03.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розглянута та прийнято рішення про відмову від 03.04.2024 року за № 045650018463 з докладним роз`ясненням причини відмови, яке направлено листом від 05.04.2024 року за №0400-010204-8/68426 на адресу позивача (а.с.18).
Не погодившись з діями пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком, позивач оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення закріплені в Постанові Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно пункту 1 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що записами трудової книжки НОМЕР_2 від 01.12.1981 року підтверджуються спірні періоди роботи позивача, в тому числі період з 01.02.2012 року по 17.06.2021 року в Благодійній організації «БФ Тільки найкраще дітям».

Щодо періоду роботи позивача в Благодійній організації «БФ Тільки найкраще дітям», апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи, які підтверджують наявність страхового стажу та трудову діяльність особи, яка звернулася із заявою. 
Пенсійний орган розглядає заяву про призначення пенсії на підставі тих документів, які були додані особою на момент звернення із такою заявою.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідними записами в трудовій книжці позивача підтверджено призначення позивача на посаду та звільнення з посади у БО «БФ «Тільки найкраще дітям» - записи №26 та №27 (а.с.32, 33). 
Відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позов подано заяву ОСОБА_1 від 27.03.2024 року про призначення пенсії за віком разом із додатками, в тому числі і копію трудової книжки, яка не містить наведених вище записів №26, №27 та №28 про період роботи ОСОБА_1 в БО «БФ «Тільки найкраще дітям» з 01.02.2012 по 17.06.2021 на посаді голови правління за сумісництвом, а також про виправлення запису №27 (а.с.69-70).
З наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вище записи в трудовій книжці ОСОБА_1 внесені після прийняття пенсійним органом рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, а тому не могли бути предметом розгляду при прийнятті вказаного рішення.
Відтак, посилання суду першої інстанції в рішенні на вказаний доказ є безпідставним та необґрунтованим, а тому судом апеляційної інстанції до уваги не приймається.

Також суд першої інстанції врахував довідку, видану Благодійним фондом «Тільки найкраще дітям» за вих. №3 від 22.03.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 працював у Благодійній організації «Благодійний фонд «Тільки найкраще дітям» з 01.02.2012 по 17.06.2021 на посаді голови правління за сумісництвом. Довідка видана на підставі протоколу загальних зборів №1 від 31.01.2012 та протоколу загальних зборів № 3 від 17.06.2021 (а.с.34).
Щодо вказаної довідки, колегія суддів звертає увагу на наступне. 
Так, дійсно, як зазначалось вище, згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
          Проте, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року №794, зареєстрованою затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Пунктом 3 вказаної постанови встановлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.
Вказаний порядок обчислення пенсій відображений і в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (набув чинності 01.01.2004 року).
Як зазначалось вище, відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Оскільки спірний у даній справі період роботи позивача з 2012 року по 2021 рік припадає на період після 2002 року, то застосування судом першої інстанції до вказаних правовідносин Порядку №637 є помилковим.
Позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано відомостей про щомісячну сплату там, або БО «БФ «Тільки найкраще дітям» за нього страхових внесків за спірний період, який складає майже 10 років, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Натомість, відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позов було надано довідку Форми ОК-5, в якій спірний період роботи в БО «БФ «Тільки найкраще дітям» з отриманням заробітної плати та відповідно сплати страхових внесків взагалі відсутній (а.с.72-73).
Наведене спростовує як доводи позивача, так і висновки суду першої інстанції про зобов`язання пенсійного органу зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.02.2012 по 17.06.2021 у БО «БФ» «Тільки найкраще дітям».

Хоча відповідач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, проте доводи апеляційної скарги стосуються лише періоду з 01.02.2012 року по 17.06.2021 року.
Оскільки рішення суду в частині зарахування до страхового стажу інших періодів роботи позивача відповідачем не оскаржується, то в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підтвердження спірного періоду роботи та необхідність його зарахування до страхового стажу позивача.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами, в тому числі позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення в цій частині не перевіряється.
Відтак, у відповідності до положень статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції належить змінити шляхом виключення з резолютивної частини рішення періоду з 01.02.2012 по 17.06.2021.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11767/24 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11767/24 змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення слова та цифри «з 01.02.2012 по 17.06.2021 у БО «БФ» «Тільки найкраще дітям»» виключити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко