ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5999/22  Номер провадження 22-ц/814/124/25	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А. 
Секретар: Старчик Є.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Автозаводського районного суду міста Кеменчука від 07 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів , визнання боргу відсутнім , стягнення безпідставно списаних коштів 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги ОСОБА_1 , обґрунтовувала тим, що 07.05.2022 без її згоди та відома з її банківської картки були списані кошти на загальну суму 54000грн. При проведенні операцій з переказу коштів будь-яка авторизація з її боку не проводилась(ні смс повідомлення, ні дзвінок від банку). На даний час за фактом шахрайських дій проводиться досудове розслідування.
Вважає, що як клієнт банку вона діяла добросовісно та відповідно до умов укладеного договору, однак Банк допустив незаконне списання коштів з кредитного рахунку. У зв`язку із цим, вважає, що відповідач має повернути їй незаконно списані кошти та визнати, що її борг відсутній.
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кеменчука від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення коштів задоволено частково.
Визнано нечинними транзакції, які відбулись 07.05.2022 за рахунком   НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 на загальну суму 52830,13 грн.
Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути   ОСОБА_1 , кошти в сумі 52830,13грн, шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати штрафні санкції, нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за транзакціями від 07.05.2024.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.
В апеляційному порядку рішення оскаржило АТ КБ «ПриватБанк». Скарга мотивована тим , що суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з рахунків позивача. Ні логін, а ні пароль входу у Приват24 ОСОБА_1 в день проведення платіжних операцій не змінювався, підтвердження платежів було здійснено у додатку Приват24 авторизацією клієнта ОСОБА_1 ( з вірним введенням логіну та паролю) Відповідно саме відповідач повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій.
Апелянт вказує, що до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Проте , блокування карти було здійснено 07.05.2022 після 21:18 год. Під час звернення ОСОБА_1 на лінію 3700 , у той час як спірні транзакції були здійснені раніше у часі.
Крім того, відповідач посилається на безпідставність задоволення вимог позивача щодо зобов`язання скасувати штрафні санкції , нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за транзакціями від 07.05.2022, адже вини банку у здійсненні несанкціонованих переказів коштів з карткового рахунку не вбачається, відтак, підстав для зобов`язання відповідача скасувати штрафні санкції нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за транзакціями від 07.05.2022 немає.
АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кеменчука від 07 лютого 2024 року , та ухвалити нове , яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
Судовим розглядом встановлено , що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк", що не заперечувалось сторонами.
07.05.2022 з карткового рахунку позивача НОМЕР_1 були списані кошти 20000 грн, одержувач «Підтримка Збройних Сил України (НБУ)»; 5000 грн одержувач «Гуманітарна допомога українцям»; 100 грн зняття через банкомат; 10000 грн, одержувач «Благодійний фонд»; 16 платежів в сумі по 200 грн «Переказ на свою картку через додаток Приват24»; 51 платіж на загальну суму 11557,61 грн «Переказ на свою картку через додаток Приват24»; 9 платежів в сумі по 205 грн - «Переказ зі своєї картки»; 404 грн «Поповнення мобільного», а всього 52106,61 грн.
Крім того, з карткового рахунку позивача НОМЕР_2 були списані кошти в сумі 4000 грн зняття готівки.
08.05.2022 були внесені відомості до ЄРДР за фактом заволодіння шахрайським шляхом, коштами ОСОБА_1 (а.с. 35)
07.05.2022 о 13:06 з фінансового номеру позивача здійснено виклик на номер 3700, що є каналом цілодобової підтримки клієнтів та о 13:07 отримано вхідний дзвінок з номеру НОМЕР_3 , що також належить АТ КБ «Приватбанк».
Разом із тим, блокування фінансового номеру позивача відбулось о 13:17 07.05.2022 внутрішньою системою Оператора через потрапляння сім-карти в мобільне обладнання, що використовувалось у шахрайських схемах та за яким було налаштовано контроль.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Спеціальним законом, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та визначав загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів та встановлював відповідальність суб`єктів переказу, єЗакон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
У статті 1 цього Закону визначені наступні терміни:
1.24) переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.
Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.
Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі;
1.27) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором;
1.32) платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.
Згідно п.37.2 ст.37 цього Закону у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів.
Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками були врегульовані розділом VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року.
Згідно розділу VI Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень (п.1).
Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним (п.2).
Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем (п.5).
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п.6).
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (п.8).
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п.9).
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Вирішуючи спір, суд врахував, що згідно п.37.2 Закону та п.9 Положення Згідно у разі ініціації неналежного переказу з рахунку неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником (п.1.24 ст.1 Закону), емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Тобто, умовою для покладення цивільно-правової відповідальності на позичальника є факт незаперечного встановлення, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, де Верховний Суд України зазначив, що «не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності позичальника».
Аналогічні висновки про те, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності є усталеними та сформовані у цілому ряді постанов Верховного Суду, зокрема у постановах від 14 лютого 2018 року у справі 127/23496/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 311/634/18-ц, від 05 квітня 2021 року у справі № 336/3989/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 07 липня 2021 року у справі № 370/476/16-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 720/1119/19,від 03 червня 2022 року у справі № 766/12401/16, від 13 червня 2022 року у справі № 587/586/21.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 07.05.2022 о 13:06 з фінансового номеру позивача здійснено виклик на номер 3700 , що є каналом цілодобової підтримки клієнтів та о 13:07 отримано вхідний дзвінок з номеру 0567369129, що також належить відповідачу . Блокування фінансового номеру позивача відбулось о 13:17 07.05.2022 , у зв`язку із потраплянням сім-карти в мобільне обладнання , що використовувалось у шахрайських схемах .
Як зазначалось вище , з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк . Відповідач посилаючись на бездіяльність позивача , вказував що ОСОБА_1 мала можливість заблокувати картковий рахунок через банкомат проте не вчинила відповідних дій. Окрім того , до суду першої інстанції відповідачем надано відомості про звернення ОСОБА_1 до банку, проте вказані докази не містять інформації про дзвінок що відбувся 07.05.2022 року о 13:07 з номеру ОСОБА_1 на номер 3700 , та вихідного дзвінка з номеру відповідача АТ КБ «ПриватБанк».
Натомість з наданих представником ПрАТ «Київстар» відомостей встановлено, що з номеру телефону НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 було здійснено дзвінок на номер телефону 3700 - що належить відповідачу , і на який останній посилається як на контактний у разі виникнення ризику несанкціонованого використання карти ПІНу та інших даних власника відповідної картки. Після вказаних дзвінків фінансовий номер телефону позивача було заблоковано у зв`язку із шахрайськими діями. У свою чергу відповідач вказує, що блокування карток ОСОБА_1 відбулося під час звернення останньої на лінію 3700.
Відповідачем , до апеляційної скарги не долучено доказів , які безспірно свідчать про те, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню її ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, що виключає покладення на неї цивільно-правової відповідальності. Окрім того, судом не було встановлено й використання позивачкою банківської карти для здійснення транзакцій або її втрати чи передачі іншим особам, повідомлення ПіН коду або інше неналежне виконання свого обов`язку щодо зберігання платіжної карти та відповідної інформації.
Окрім того, відповідачем не спростовано й того , що списання коштів з рахунку ОСОБА_1 відбулось до звернення позивача до банку , адже відповідний дзвінок з номера телефону ОСОБА_1 на номер відповідача - 3700 було зафіксовано близько 13 год 07 хв, проте відповідачем відомостей чи будь яких записів про нього суду не надано.
Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними , а позов таким що підлягає до часткового задоволення.
З огляду на те, що кредитна заборгованість виникла внаслідок списання грошових коштів з рахунку позивачки в результаті шахрайських дій третіх осіб, при цьому банком не доведено, що своїми діями (бездіяльністю) позивачка сприяла втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції і слугують підставою для відповідальності користувача за проведені операції, суд правомірно стягнув з відповідача кошти у розмірі 52830,13 грн. на користь позивачки.
Отже, на підставі вищевикладеного судова колегія підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, доводи наведені представником відповідача в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів , які були досліджені і оцінені судом у відповідності з вимогами закону.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст.. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду міста Кеменчука від 07 лютого 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:    А.І. Дорош

О.А.Лобов