К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року                                                                       місто Київ
 
справа № 372/956/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/16081/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,
 
за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Висоцької Г.В. від 25 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
 
Позов мотивовано тим, що 11 листопада 2023 року на автодорозі М02 Кіпті-Глухів-Бачінськ відбулася ДТП за участю автомобіля марки SEAT Ibiza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
 
Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
 
Відповідно до звіту №03/35.11.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 27 листопада 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля SEAT Ibiza, становить 273 789 грн 99 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 652 568 грн 66 коп.
 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" на підставі полісу № 212935004, з лімітом відповідальності за спричинену матеріальну шкоду у розмірі 160 000 грн.
 
30 січня 2024 року ТДВ СК "Альфа-Гарант", як страховик цивільно-правової відповідальності особи винної у ДТП, виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 159 950 грн за збитки, завдані пошкодженням майна. Однак вказане відшкодування не перекриває повністю суму завданих позивачу збитків,а тому різницю між страховою виплатою та завданими збитками зобов`язаний сплатити відповідач.
 
Також позивачем понесені витрати на оплату послуг із складання звіту № 03/35 про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 4 500 грн.
 
Крім матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням майна внаслідок ДТП, позивачу завдано шкоду здоров`ю, через що останній змушений був лікуватись та звертатись до лікарів, а відтак розмір шкоди становить 1801 грн 42 коп., з яких 350 грн -  візит до лікаря та 1451 грн 42 коп. за придбання ліків.
 
Як зазначає позивач, пошкодження його майна негативно вплинуло на його моральний стан, починаючи з моменту ДТП останній перебуває у пригніченому стані, що зокрема негативно впливає на сімейні відносини, змушений змінювати звичний уклад життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 70 000 грн.
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в сумі 115 641 грн 41 коп., моральну шкоду в розмірі      70 000 грн та судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, спричиненого ДТП у розмірі 48 401 грн        41 коп.; моральну шкоду, спричинену пошкодженням майна, в розмірі 29 910 грн; судові витрати в розмірі 3 161 грн 76 коп. В іншій частині позову відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, внаслідок чого позивачу завдано майнову шкоду.Суд врахував звіт №03/35.11.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 27 листопада 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , яким визначено, що ринкова вартість автомобіля SEAT Ibiza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до пошкодження становила        273 789 грн 99 коп., утилізаційна вартість автомобіля - 65 388 грн 58 коп. Оскільки позивачем не було враховано утилізаційну вартість автомобіля, сума яка підлягає відшкодуванню, з врахуванням суми страхового відшкодування від ТДВ СК "Альфа-Гарант", становить 48 401 грн 41 коп. При цьому об`єктивним та достатнім розміром компенсації моральної шкоди з відрахуванням 5%, які повинні відшкодовуватись ТДВ СК "Альфа-Гарант", є 29 910 грн. У задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю відмовлено, оскільки вказані витрати повністю перекриваються полісом відповідача №212935004, де передбачено страхову суму за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 320 000 грн. 
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
 
Скаржник зазначає, що справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП не була підсудна Обухівському районному суду Київської області, оскільки вимога позивача про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю, є завідомо необґрунтованою та заявленою виключно для зміни підсудності справи. Тобто справа мала розглядатися за загальним правилом територіальної підсудності, або з місцем завдання шкоди, але не за місцем проживання позивача.
 
Вказує, що суд безпідставно зазначив про відповідальність страховика за завдану моральну шкоду в розмірі 5 %, оскільки позивач не висував такої вимоги, страхову компанію в якості співвідповідача не залучав. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
 
Також розмір моральної шкоди є недоведеним, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження доводів позивача та висновків суду, що пошкоджений транспортний засіб використовувався ним у професійному житті, що призвело до зміни укладу його життя та змусило докладати додаткових зусиль для організації пересування. Також судом не вказано розрахунку судових витрат.
 
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
 
Рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, тому в іншій частині судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції. 6 червня 2024 року представником відповідача було подано клопотання до суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю до належного суду за місцем заподіяння шкоди чи місцем реєстрації відповідача, однак судом обґрунтовано відмовлено у задоволені вказаного клопотання, оскільки право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, належить виключно позивачу.
 
Зазначає, що ОСОБА_1 є особою винною у вчинені ДТП, внаслідок якої спричинена майнова та моральна шкода позивачу, що підтверджено постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року, відтак ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі. 
 
Крім того, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом обґрунтовано, з урахуванням того, що позивач на довгий час залишився без транспортного засобу, який він активно використовував як в побутовому, так і в професійному житті. 
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підставах та просив її задовольнити.
 
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом установлено, що автомобіль SEAT Ibiza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 12).
 
11 листопада 2023 року о 16 годині 10 хвилин на автодорозі М02 Кіпті-Глухів-Бачінськ 14 км+70м відбулася ДТП за участю автомобіля марки SEAT Ibiza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
 
Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (а.с. 14-15).
 
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Mercedes-Benz GLE 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований ОСОБА_1 у ТДВ СК "Альфа-Гарант" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212935004; термін дії з 15 січня 2023 року до 14 січня 2024 року; ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн; за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, у розмірі 320 000 грн ; франшиза - 0 грн (а.с. 63).
 
Відповідно до звіту №03/35.11.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 27 листопада 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 ,ринкова вартість автомобіля SEAT Ibiza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до пошкодження становила         273 789 грн 99 коп., вартість відновлювального ремонту складає 652 568 грн 66 коп, утилізаційна вартість автомобіля - 65 388 грн 58 коп., а розмір матеріального збитку -        273 789 грн 99 коп. (а.с. 17).
 
Крім матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням майна внаслідок ДТП, позивачу також завдано шкоди здоров`ю, через що останній звертався до лікарів та проходив лікування.
 
Відповідно до довідки № 3015 від 11 листопада 2023 року позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на лівій щоці (а.с. 66).
 
Згідно довідки №00310 від 12 листопада 2023 року позивач звертався в травмпункт з приводу травми, отриманої внаслідок ДТП, а саме, через потрапляння скла в очі, було здійснено видалення стороннього тіла з правого ока (а.с. 68).
 
30 січня 2024 року ТДВ СК "Альфа-Гарант", як страховик цивільно-правової відповідальності особи винної у ДТП, виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 159 950 грн (а.с. 64).
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
 
Відповідно до частин 2, 5 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
 
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
 
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
 
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
 
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
 
При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.
 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
 
Як убачається з матеріалів справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_1 , автомобіль ОСОБА_3 вважається фізично знищеним, оскільки вартість ремонту перевищує вартість автомобіля до пошкодження (а.с.17-61); сам  ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження (а.с. 66-72).
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення суми грошової компенсації, від якої слід обраховувати розмір моральної шкоди, на рівні 30 000 грн і яка буде наближеною для відновлення стану потерпілого.
 
Посилання у апеляційній скарзі на недоведеність розміру моральної шкоди є необґрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки обставини даної справи не викликають сумніву в отриманні позивачем певних моральних страждань, пов`язаними з виведенням з ладу його автомобіля, отриманням тілесних ушкоджень та фактично відмовою винуватця дорожньо-транспортної пригоди у добровільному відшкодуванні завданих збитків. Такі фактори у своїй сукупності відповідають визначеному судом першої інстанції розміру моральної шкоди.
 
Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання скаржника на положення статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка регламентує порядок
відшкодування моральної шкоди страховиком (страховою компанією), оскільки позивач не пред`являв відповідних вимог до ТДВ СК "Альфа-Гарант".
 
Та обставина, що суд зазначив про наявність певного обов`язку зі сторони страховика у відшкодуванні моральної шкоди не вплинуло на суть спірних правовідносин і розмір моральної шкоди, а тому права відповідача не порушуються жодним чином.
 
Посилання у апеляційній скарзі на пред`явлення вимоги про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, з метою штучної зміни підсудності справи, а отже і не підсудність її розгляду Обухівському районному суду Київської області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
 
Статтею 28 ЦПК України встановлено правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. 
 
Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача) вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.
 
Так, відповідно до частини 3 статті 28 ЦПК України  позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
 
Кожній особі надано право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття  16 ЦК України).
 
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
 
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
 
Оскільки предметом позову, що входить виключно до правомочності його визначення позивачем, в тому числі, є вимога про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, то положення частини 5 статті 28 ЦПК України дозволяють пред`явлення позову за місцем проживання позивача.
 
Твердження скаржника про штучну зміну підсудності справи ґрунтується виключно на припущеннях.
 
Інші доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим обставинам справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статі 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                                          

 
 
Судді: