Справа № 164/1715/24  Провадження №33/802/157/25 	Головуючий у 1 інстанції:Токарська І.С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року                                                                 місто Луцьк
Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Федчика С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 січня 2025 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 15 липня 2024 року о 7 годині 30 хвилин у с.Оконськ Камінь-Каширського району по вул. Луцькій керував т/з RENAULT CLIO SYMBOL, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер 6810» у встановленому законом порядку, результат огляду становить 0,65‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що у протоколі поліцейським не ставилось йому у вину керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише вказано про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, за що відповідальність чинним законодавством не передбачена. Вказує на те, що після його незгоди проходження огляду на місці зупинки, поліцейським не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі та не роз`яснено таке право. Зазначає на те, що після проходження огляду та незгоди з результатом сам поїхав до медичного закладу у Маневичах з метою повторно пройти огляд на стан сп`яніння, однак внаслідок великого напливу пацієнтів не зміг там пройти даний огляд, у зв`язку з чим пройшов повторний огляд у КП «Любешівська багатопрофільна лікарня» та згідно висновку щодо результатів огляду був тверезий. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивно стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 496664 від 15.07.2024, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому поліцейський Чернюк О.П. зазначив виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю із ротової порожнини (а.с.3); чеком приладу драгер від 15.07.2024, результат 0,65‰ (а.с.4); рапортами (а.с.5,6); відеозаписами (а.с.9), а також іншими матеріалами справи.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
А п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки на місці зупинки транспортного засобу у водія  ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, працівник поліції мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків
Згідно приписів частини 3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказує на те, що огляд  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано належним чином.
З відео вбачається, що поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та можливість пройти даний огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 не відразу погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, після тривалого часу коли поліцейським було попереджено водія про те, що такі дії будуть кваліфікуватися як відмова від проходження огляду, останній погодився на освідування на місці за допомогою приладу Драгер. З результатом тесту був не згоден. Про бажання пройти медичний огляд у лікарні поліцейського не повідомляв, висловлював своє незадоволення, що процедура зайняла багато часу, що йому потрібно їхати іншою дорогою і що зараз поспішає на роботу (а.с.9).
Отже з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснена можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, після проходження огляду на місці зупинки відразу не заперечував результат огляду, однак лише тільки під час складання протоколу ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду але не виявив бажання їхати в медичний заклад. 
Допитаний у місцевому суді поліцейський ОСОБА_3 суду показав, що 15 липня 2024 року він разом із напарником ОСОБА_4 перебував на патрулюванні. Коли на службовий планшет прийшло повідомлення, що водій автомобіля RENAULT перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим зазначений транспортний засіб було зупинено. Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 дійсно було помітно ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю із порожнини рота, а тому запропоновано пройти освідування за допомогою алкотестеру Драгер, результат якого становив 0, 65‰. Про свою незгоду із таким результатом ОСОБА_1 повідомив лише під час складення протоколу, про бажання їхати на освідування у медичний заклад не повідомляв.
Тому, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що після його незгоди щодо проходження огляду на місці зупинки, поліцейським не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі та не роз`яснено таке право, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами та показаннями поліцейського ОСОБА_3 ..
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у протоколі поліцейським не ставилось у вину ОСОБА_5 керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише вказано про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, за що відповідальність чинним законодавством не передбачена, апеляційний суд зазначає таке.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №496664 від 15.07.2024 зазначено, що після огляд на стан алкогольного сп`яніння, який проводився за допомогою алкотестера драгер 6810, результат огляду становить 0.65 проміле, тобто ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Тому, вказані доводи апелянта ніяким чином не впливають на правильність висновку місцевого суду про керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Що ж стосується посилань сторони захисту на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, проведеного у КНП «Любешівська центральна районна лікарня» №96 від 15.07.2024, згідно якого у ОСОБА_1 о 11 год 40 хв 15.07.2024 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, то суд першої інстанції обґрунтовано не взяв даний висновок до уваги, належним чином обґрунтувавши свою позицію, що такий висновок був складений об 11 годині 40 хвилин, тобто більше як через три години після зупинки водія ОСОБА_1 поліцейськими та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.
Сумнівними є, на думку суду, пояснення ОСОБА_1 щодо підстав його звернення саме у Любешівську БЛ, яка розташована у населеному пункті за 65 км від місця його зупинки поліцейськими, а тривалий період часу, що пройшов між освідуванням поліцейськими та освідуванням у вказаному медичному закладі допускає природнє витвереження особи. 
Тому висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, проведеного у КНП «Любешівська центральна районна лікарня» від 15.07.2024 щодо ОСОБА_1 не спростовує вищенаведених доказів про те, що він о 07 год 30 хв 15 липня 2024 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин суд апеляційної інстанції не бере до уваги висновок КНП «Любешівська центральна районна лікарня» від 15.07.2024 щодо ОСОБА_1 , оскільки він не спростовує вищезазначених доказів керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 15 липня 2024 року о 07 год 30 хв.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 перед проходженням огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння пив домашній квас, а тому технічний прилад показав результат – 0,65‰, апеляційний суд вважає голослівними, так як в ОСОБА_1 поліцейськими було виявлено таку ознаку алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з ротової порожнини. Крім того, технічний прилад показав вміст саме алкоголю у повітрі, яке видихнув ОСОБА_1 ..
З аналогічних підстав суд апеляційної інстанції вважає голослівними і твердження апелянта про те, що технічний прилад показав результат 0,65‰ через те, що він мав при собі мобільний телефон. 
З урахуванням наведеної сукупності обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими і такими, що свідчать про намагання  ОСОБА_1 уникнути накладення на нього безальтернативного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. 
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначеного положеннями ст.266 КУпАП.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду, викладені в постанові і були безумовними підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки належним чином не спростовують сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі. 
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження в даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 січня 2025 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                 В.П. Денісов