ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/7242/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну  скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 
          на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2024 року (головуючий суддя Прасов О.О.) 
          в адміністративній справі №280/7242/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
          третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,       
про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
          
          Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 02.08.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила: 
          - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки; 
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки з 03.07.2024.
          В обґрунтування позовних вимог вказано, що 03.07.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки 01.07.2024 набула пенсійного віку та на цей час мала необхідну кількість років загального стажу. Вказане звернення Позивачки за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким пенсію за віком їй призначено з 03.07.2024, проте її розмір обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки - 3764,40 грн, проіндексованого відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01.04.2020 №251 «Питання проведення індексації пенсій у 2020 році», від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7994,47. Також зі змісту листа від 15.07.2024 №0800-0208-8/59744 вбачається, що оскільки ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за вислугу років, Відповідачем з 02.07.2024 переведено позивачку з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статей 40, 42, 45 Закону №1058, тому, на думку пенсійного органу, підстави для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки відсутні. Вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення їй пенсії за віком без застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021, 2022, 2023 роки.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2024 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки з 03.07.2024.          Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що факт призначення позивачці до досягнення пенсійного віку пенсії за вислугу років за Законом України “Про пенсійне забезпечення”, а не за Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, не позбавляє позивачку права на призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки, оскільки після призначення пенсії за вислугу ровів вона продовжила працювати до досягнення пенсійного віку. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач) подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Вказує, що законодавством не передбачено застосування зазначених норм при переведенні з пенсії за вислугу років на будь який інший вид пенсії. Станом на 03.07.2024 розмір середньої заробітної плати для розрахунку пенсії ОСОБА_1 становить 7994,47 - це середня заробітна плата з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення (1,17х1,11х1,11х1,14х1,197х1,0976). Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутнє право у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки. Таким чином пенсію відповідачем обраховано у відповідності до норм Закону № 1058.
Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2011 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Після призначення пенсії за вислугу років позивачка працевлаштувалася, працювала та сплачувала у встановленому порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
На підставі особистої заяви позивачки відповідачем з 03.07.2024 переведено позивачку з пенсії за вислугу років – на пенсію за віком згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із застосуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2014-2016 роки. 
Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення їй пенсії за віком без застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021, 2022, 2023 роки.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачці було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” (який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії), 
Після призначення пенсії за вислугою років позивачка продовжила працювати до досягнення пенсійного віку, що передбачений Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З заявою про призначення пенсії на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” позивачка звернувся вперше 03.07.2024 року.
Так, позивачка 03.07.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Надана позивачкою заява була розглянута в порядку екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
На підставі особистої заяви від 03.07.2024 року позивача переведено з пенсії за вислугу років, яка була призначена 31.08.2011 року на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003.
Розмір пенсії позивачки з 03.07.2024 року розраховано із заробітної плати 12901,00000 грн. (3764.40 середній показник заробітної плати за 2014-2016 роки) при загальному стажі роботи 42 роки 06 місяців 17 днів. 
Відповідач зазначає, що оскільки позивачці первинно було призначено пенсію за вислугу років у 2011 році, то у відповідача були відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки при перерахунку пенсії за віком, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсії у 2024 році, тому підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачці було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII.
До територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV позивачка звернулася 03.07.2024 року після досягнення пенсійного віку, що передбачений Законом №1058-IV.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції в даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення на інший вид пенсії згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV.
Позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 127/20256/17.
Крім того, положення ст. 9 Закону № 1058-IV не передбачають такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. 
Натомість, у ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV законодавець закріпив порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. 
Аналогічна позиція щодо застосування норм права з подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.09.2019 по справі № 213/1226/16-а.
Також, відповідний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 876/5312/17, в якій зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.
Отже, враховуючи, що позивачці первинно була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивачка звернулася вперше у 2024 році, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії при її призначенні позивачці без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що позовні вимоги в частині обчислення розміру пенсії згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 
пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
У зв`язку з досягненням 01.07.2024 року пенсійного віку (60 років), позивачка 03.07.2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком за Законом №1058-IV.
Враховуючи дату досягнення позивачкою пенсійного віку (01.07.2024) та дату звернення із заявою про призначення пенсії (03.04.2024), пенсія позивачки у відповідності з Законом №1058-IV призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Факт призначення позивачці до досягнення пенсійного віку пенсії за вислугу років за Законом України “Про пенсійне забезпечення”, а не за Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, не позбавляє позивачку права на призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки. 
При цьому, показник середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки складає 13559,41 грн.          Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
           
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення. 
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 12.12.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова