ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2025 року           справа №200/294/20-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 200/294/20-а (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                               В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості (далі - відповідач), в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ Центру зайнятості № НТ191205 про припинення ОСОБА_1 компенсування сплаченого єдиного соціального внеску за найманих працівників ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347; зобов`язати посадових осіб Центру зайнятості поновити ОСОБА_1 компенсування сплаченого нею єдиного соціального внеску за найманих працівників ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347 з вересня 2019 року з виплатою недоотриманих сум з вересня 2019 року. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт, посилаючись на вимоги п. 6 Порядку № 347, вважає хибними висновки суду про відстуність підстав для задоволення позову, оскільки позивач на час виникнення спірних правовідносин не мав заборгованості зі сплати єдиного внеску, не визнавався банкрутом, справу про банкрутство не порушено.
Позивачем подано додаткові пояснення від 23.07.2023 року, в яких просила долучити до матеріалів справи відомості про виплату грошових коштів та табеля робочого часу найманих працівників, що свідчить про реальні трудові відносини, які склалися між нею, як фізичною особою підприємцем та найманими працівниками ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Також, представником позивача заявлено клопотання від 22.01.2025 року про долучення до матеріалів справи копій рішень Костянтинівського міськрайонного суду від 07.12.2023 року по справі № 233/4213/23,  від 12.10.2023 року по справі № 233/2527/23, постанови Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2024 року по справі № 233/2527/23; врахування висновків суду, які зазначені у вищезазначених судових рішеннях.
Відповідачем заявлено клопотання про участь у розгляді справи в режимі відеоконфренції, яке задоволено ухвалою суду від 20.01.2025 року.
Згідно ч. 5 ст. 195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгдяду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень позивача, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що в листопаді 2018 року вона прийняла на роботу ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); в березні 2019 року – ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Оскільки ці особи прийняті на новостворене робоче місце на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347 «Деякі питання реалізації статті 26 та частини другої статті 27 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Постанова КМУ № 347), позивач надала Центру зайнятості необхідні документи для отримання компенсації сплаченого нею єдиного соціального внеску на цих працівників впродовж року; по серпень 2019 року включно Центр зайнятості компенсував сплачений єдиний соціальний внесок за цих працівників.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що з вересня 2019 року Центр зайнятості припинив компенсувати єдиний соціальний внесок.
Позивач стверджує, що будь-якого рішення чи наказу Центру зайнятості про припинення компенсування єдиного соціального внеску вона не отримувала, зазначає, що посадові особи Центру зайнятості лише усно повідомили про припинення виплати компенсації, однак про причини припинення виплати не повідомили.
Відповідач зазначав, що 5 грудня 2019 року на підставі наказу № НТ191205 Центр зайнятості припинив ОСОБА_1 компенсацію єдиного соціального внеску фактичних витрат на оплату праці найманих працівників з 1 вересня 2019 року, оскільки має обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (можливо іншими особами) шахрайства, а саме заволодіння коштами, (перш за все, компенсацією єдиного соціального внеску та заробітної плати за найманих працівників), Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття шляхом обману. Крім того, жодного разу ФОМ ОСОБА_1 не приходила до Центру зайнятості, за своїм місцем реєстрації ніколи не було ні її, ні її найманих працівників, безпосередній зв`язок з нею встановити неможливо, а тому є усі підстави вважати, що ця особи лише імітує здійснення підприємницької діяльності. У зв`язку з цим Центр зайнятості подав заяву про вчинення ОСОБА_1 та іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.
Підставою для прийняття Центром зайнятості наказу № НТ191205 стала реєстрація кримінального провадження № 12019050380001343 від 9 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 , її представника за довіреністю Жабка О.Ю. та інших осіб.
Наказом Центру зайнятості від 9 серпня 2019 року № НТ190809 припинено ОСОБА_1 компенсацію фактичних витрат на оплату праці найманих працівників з 01 червня 2019 року на підставі абз. 2 п. 13 Порядку здійснення заходів сприяння зайнятості, повернення коштів, спрямованих на фінансування таких заходів, у разі порушення гарантій зайнятості для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 696, через те, що ОСОБА_1 перешкоджала Центру зайнятості у проведенні перевірки.
Відповідач наголошував, що викладені в позовній заяві твердження позивача про те, що вона безпосередньо зверталася до Центру зайнятості, не відповідають дійсності; жодного разу позивач не приходила до Центру зайнятості, не отримувала від працівників Центру зайнятості будь-яких пояснень. Також, представник позивача - Жабко О.Ю. не звертався до посадових осіб Центру зайнятості для отримання рішення про припинення компенсації чи роз`яснень з цього приводу.          Щодо працевлаштування ОСОБА_5 та призначення позивачу компенсації єдиного внеску, сплаченого за цю особу судами першої та апеляційної інстанції встановлені такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 13 квітня 2016 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) внесений відповідний запис; основний вид господарської діяльності позивача – код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с. 35-36).
Згідно персональної картки № 052318081300004, створеної 13 серпня 2018 року Центром зайнятості, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_4 .
1. Професійний досвід та освіта, що є підставою для пошуку підходящої та іншої роботи: професія/посада код КП 1475.4 (3) менеджер (управитель) із збуту, досвід роботи 0 років; професія/посада код КП 3415 (3) агент торговий, досвід роботи 1 рік. Рівень освіти – вища. Спеціальність/напрям підготовки (код, назва) – 703050401, Економіка підприємства (за видами економічної діяльності), економіст; кваліфікація (код, назва)/професія (код, назва) – 2441.2 (3) економіст; навчальний заклад – Краматорський економіко-гуманітарний інститут, дата закінчення – 30 червня 2017 року.
3. Інформація про останній вид зайнятості:
Найменування, підприємства, установи – 37373551, товариство з обмеженою відповідальністю «М`ясна фабрика «Фаворит Плюс»; професія, посада (код, назва)/види робіт – 3415(5) представник торговельний, дата припинення останнього виду зайнятості – 01 лютого 2018 року, підстава припинення – п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, за згодою сторін.
5. Віднесення до категорій громадян, які мають право на додаткові гарантії у сприянні працевлаштування: один з батьків або особа, яка їх замінює, виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю, віднесено до категорії з 16 серпня 2018 року по 27 березня 2025 року.
6. Інформація про попередню реєстрацію:
Чи реєструвалася в службі зайнятості – так.
Дата реєстрація як безробітного – 09 лютого 2018 року, дата припинення реєстрації – 30 травня 2018 року, підстава припинення реєстрації – абз. 17 пп. 1 п. 37 Порядку (подання письмової заяви); кількість днів, за які здійснені виплати (з урахуванням скорочень) – 176; дата закінчення виплати у межах дворічного періоду – 18 травня 2018 року.
7. Надання статусу:
Дата надання статусу безробітного – 16 серпня 2018 року; підстава надання статусу: п. п. 29, 30, 31 Порядку, поновити статус безробітного.
8. Працевлаштування (інший вид зайнятості):
Наказ підприємства, організації, установи № 12 від 5 листопада 2018 року; код ЄДРПОУ 1910219445, найменування підприємства/організації – ФОП ОСОБА_1 , місцезнаходження підприємства: АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_5 .
Професія особи (код назва)/види робіт – агент торговельний.
9. Припинення реєстрації/обліку:
Дата припинення реєстрації, обліку – 5 листопада 2018 року, № наказу Центру зайнятості – НТ181105, дата наказу Центру зайнятості 5 листопада 2018 року, підстава – абз. 3, абз. 2, пп. 1 п. 37 Порядку (працевлаштування за наймом на умовах трудового договору) (а.с. 19).
Згідно корінця направлення на працевлаштування від 1 листопада 2018 року № 0523181101002600, Центр зайнятості направив безробітну ОСОБА_5 на вільне робоче місце (вакансію) – агент торговельний до ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) (а.с. 20).
5 листопада 2018 року ОСОБА_5 прийнята на роботу ФОП ОСОБА_1 на новостворене робоче місце на посаду торгового агента з окладом 3723 грн, що підтверджено наказом від 05 листопада 2018 року № 12 (за формою № П-1); інформацією про новостворене робоче місце роботодавцем за даними ДРЗДСС по ФОП ОСОБА_1 ; корінцем направлення на працевлаштування від 1 листопада 2018 року № 05231811010026001 (а.с. 63).
При цьому за даними ДРЗДСС в листопаді 2018 року ФОП ОСОБА_1 створила 3 нових робочих місця, заборгованість з єдиного внеску – 0,00 грн; у встановленому порядку банкротом не визнана, справа про банкрутство не порушена; середньооблікова чисельність штрафних працівників за звітний період – 12.
4 січня 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Центру зайнятості з заявою, в якій просила відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» виплатити компенсацію фактичних витрат на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштування ОСОБА_2 за направленням Центру зайнятості. Додатково повідомила, що основний вид її економічної діяльності (КВЕД) – 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; відсоток єдиного внеску - 22% (а.с. 21).
Разом з заявою позивач надала довідку від 4 січня 2019 року щодо себе, в якій зазначила, що належить до суб`єктів малого підприємництва у визначенні ст. 55 Господарського кодексу України; вид економічної діяльності – 49.41; працевлаштований зареєстрований безробітний – ОСОБА_2 ; дата працевлаштування – 05 листопада 2018 року; нове робоче місце створено шляхом збільшення штатної чисельності працівників за умови відсутності зменшення середньомісячної чисельності за попередні 12 місяців (а.с. 24).
Також, до заяви ФОП ОСОБА_1 надала Центру зайнятості інформацію про нове робоче місце від 4 січня 2019 року (а.с. 25-27).
Відповідачем 10 січня 2019 року видано наказ № НТ190110 «Про прийняття службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування», яким компенсовано фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування роботодавцю, який працевлаштовує на нове робоче місце безробітного з числа громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, на підставі ст. 26 п. 1 Закону України «Про зайнятість населення» за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття - ОСОБА_1 за працевлаштування ОСОБА_5 з 05 листопада 2018 року (а.с. 28-29).
Листом відповідача від 10 січня 2019 року № 13 «Про компенсацію фактичних витрат на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» повідомлено ОСОБА_1 про те, що за наслідками розгляду поданих нею документів та відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», наказом від 10 січня 2019 року № НТ190110 прийнято рішення компенсувати фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштовану ОСОБА_5 за місяць, за який такий внесок сплачений, кожного місяця, що настає за звітним періодом за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (а.с. 30).
Щодо працевлаштування ОСОБА_3 та призначення позивачу компенсації єдиного внеску, сплаченого за цю особу, судом встановлені такі обставини.
Згідно персональної картки № 052318112900009, створеної Центром зайнятості 29 листопада 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , номер телефону НОМЕР_8 .
1. Професійний досвід та освіта, що є підставою для пошуку підходящої та іншої роботи:
Професія/посада (код, назва) – 2131.2(3) адміністратор системи; досвід відсутній;
Професія/посада (код, назва) – 1314 директор (керівник) малої торгівельної фірми; досвід від 0,5 до 1 року.
Рівень освіти: вища; спеціальність/напрям підготовки (код, назва) 703050401, економіка підприємства (за видами економічної діяльності), спеціаліст; кваліфікація (код, назва), професія (код, назва) – 2441.2(3) економіст; навчальний заклад – Донецький національний технічний університет, дата закінчення: 30 червня 2013 року.
3. Інформація про останній вид зайнятості:
Найменування підприємства, установи, організації – ОСОБА_6 , професія/посада (код, назва)/ види робіт – 2131.2(6) адміністратор системи; дата припинення останнього виду діяльності – 23 листопада 2018 року; причина припинення: ст. 36 п. 2 Кодексу законів про працю України (у зв`язку з закінченням строку трудового договору).
5. Віднесення до категорій громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштування: відомості відсутні.
6. Інформація про попередню реєстрацію:
Чи реєструвалися в службі зайнятості – так.
Дата реєстрації як безробітного – 14 листопада 2016 року; дата припинення реєстрації 22 листопада 2017 року; підстава для припинення реєстрації абз. 22 пп. 1, п. 37 Порядку (відмова від другої пропозиції); кількість днів, за які здійснені виплати (з урахуванням скорочень) – 360, дата закінчення виплат у межах дворічного періоду – 21 листопада 2018 року.
7. Надання статусу:
Дата надання статусу – 29 листопада 2018 року, підстава надання статусу – ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», надати  статус безробітного.
8. Працевлаштування (інший вид зайнятості):
Наказ підприємства, організації, установи: № 2 від 01 березня 2019 року, найменування підприємства, установи, організації: ОСОБА_1 , місцезнаходження підприємства: АДРЕСА_2 , професія/посада особи (код, назва) види робіт – 3433 бухгалтер.
9. Припинення реєстрації/обліку:
Дата припинення реєстрації/обліку - 1 березня 2019 року, № наказу центру зайнятості – НТ190301, дата наказу центру зайнятості 1 березня 2019 року, підстава абз. 3, абз. 2, пп. 1 п. 30 Порядку № 792 від 19 вересня 2018 року (працевлаштування за направленням ТО) (а.с. 31-32).
Згідно корінця направлення на працевлаштування від 28 лютого 2019 року № 05231902280006001 ОСОБА_3 направлена на вільне робоче місце (вакансію) бухгалтер до ФОП ОСОБА_1 (а.с. 33).
1 березня 2019 року ОСОБА_3 прийнята на роботу ФОП ОСОБА_1 на новостворене робоче місце на посаду бухгалтера з окладом 60000 грн, що підтверджено наказом (трудовим договором) від 1 березня 2019 року № 2; наказом від 01 березня 2019 року № 4 (за формою № П-1); інформацією про створене нове робоче місце роботодавцем за ДРЗДСС по ФОП ОСОБА_1 ; корінцем направлення на працевлаштування від 28 лютого 2019 року № 05231902280006001 (а.с. 64).
Згідно ДРЗДСС в березні 2019 року ФОП ОСОБА_1 у встановленому порядку банкрутом не визнана; справу про банкрутство щодо неї не порушено; середньооблікова чисельність шатних працівників за звітний період – 18 осіб; штатна чисельність працівників – 18 осіб; кількість створених у звітному періоді нових робочих місць – 5; сума заборгованості з єдиного внеску - 0,00 грн.
ОСОБА_1  18 квітня 2019 року звернулася до відповідача з заявою, в якій відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», просила виплатити компенсацію фактичних витрат на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштування ОСОБА_3 за направленням Центру зайнятості. Додатково повідомила, що основний вид її економічної діяльності (КВЕД) 49.41, відсоток єдиного внеску - 22% (а.с. 34).
До заяви позивач надала довідку від 18 квітня 2019 року, згідно з якою вона належала до суб`єктів малого підприємства у визначенні ст. 55 Господарського кодексу України; вид економічної діяльності – 49.41, нове робоче місце за професією (спеціальністю) – бухгалтер; працевлаштований безробітний – ОСОБА_3 ; дата працевлаштування 01 березня 2019 року; робоче місце створено шляхом збільшення штатної чисельності працівників за умови відсутності зменшення середньомісячної чисельності за попередні 12 місяців (а.с. 38).
Також, до заяви ФОП ОСОБА_1 надала Центру зайнятості інформацію про нове робоче місце від 18 квітня 2019 року (а.с. 37, 39-41).
Відповідачем видано наказ від 15 травня 2019 року № НТ190515 «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування» щодо компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суб`єкту малого підприємництва, який працевлаштовує безробітного на нове робоче місце в пріоритетному виді економічної діяльності на підставі ст. 27 п. 2 Закону України «Про зайнятість населення» за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття ОСОБА_1 за працевлаштування ОСОБА_3 з 01 березня 2019 року (а.с. 42).
Листом від 16 травня 2019 року № 69 «Про компенсацію фактичних витрат на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідач повідомив позивача про те, що за наслідками розгляду поданих нею документів, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про зайнятість населення» наказом від 15 травня 2019 року № НТ190515 прийнято рішення компенсувати фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштовану ОСОБА_3 за місяць, за який такий внесок сплачений, кожного місяця, що настає за звітним періодом за рахунок кошів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (а.с. 43).
До вересня 2019 року Центр зайнятості виплачував ФОП ОСОБА_1 компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску, сплаченого за працевлаштованих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 
18 листопада 2019 року Центр зайнятості звернувся до Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення (шахрайства), в якій зазначив, що в 2018 році до Центру зайнятості з метою працевлаштування зареєстрованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб та з метою отримання компенсації витрат на оплату їх праці звернулися з відповідною заявою дві фізичні особи-підприємця, в тому числі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ). Ці особи звернулися до Центру зайнятості через свого представника на підставі довіреності – Жабка О.Ю. (РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ). При цьому фізичні особи-підприємці, в тому числі ОСОБА_1 , жодного разу особисто до Центру зайнятості не з`являлися і впродовж всього періоду взаємовідносин з Центром зайнятості діяли тільки через свого представника Жабка О.Ю.
У зв`язку з тим, що за направленням Центру зайнятості, в тому числі до ФОП ОСОБА_1 , були працевлаштовані зареєстровані безробітні, що мали діючий статус внутрішньо переміщеної особи, Центр зайнятості прийняв рішення про компенсування витрат роботодавця, в тому числі ОСОБА_1 , та уклав з цими особами, в тому числі з ОСОБА_1 договір про компенсацію витрат роботодавця на оплату праці працевлаштованої особи з числа внутрішньо переміщених осіб.
Суд апеляційної інстанції враховує, що матеріалами справи не підтверджено доводи відповіача, про те, що посадові особи Центру зайнятості неодноразово здійснювали відвідування роботодавців, в тому числі ОСОБА_1 , за адресами, вказаними в договорах, які співпадають з адресами їх державної реєстрації як підприємців. 
Так само жодним чином не підтверджено відповідачем, що за цими адресами не було виявлено ні роботодавців, ні найманих працівників з числа внутрішньо переміщених осіб. За вказаними для зв`язку номерами телефонів також не відповідають. 
На цих підставах Центр зайнятості стверджував, що не має можливості провести перевірку достовірності відомостей та виконання умов договорів, провести індивідуальні консультації з роботодавцями, які отримують компенсаційні виплати, щодо забезпечення гідних умов праці для найманих працівників та здійснити моніторинг закріплення на робочому місці громадян, працевлаштованих з числа внутрішньо переміщених осіб. З цього питання неодноразово звертався до Головного управління Державної служби України з питань праці в Донецькій області для отримання інформації щодо фактичного місця провадження підприємницької діяльності, зокрема ФОП ОСОБА_1 , а також з проханням провести інспекційні відвідування зазначених роботодавців стосовно дотримання ними умов законодавства, в тому числі щодо дотримання прав працевлаштованих безробітних, які мають статус внутрішньо переміщеної особи.
Враховуючи відсутність фізичних осіб-підприємців, в тому числі ОСОБА_1 , а також їх найманих працівників за адресами, що вказані як місця провадження підприємницької діяльності в трудових договорах та в договорах про компенсацію, відповідач дійшов висновку, що ці фізичні особи-підприємці, в тому числі ОСОБА_1 , лише імітують здійснення підприємницької діяльності і здійснюють це через свого представника ОСОБА_4 . Центр зайнятості звертав увагу на деякі факти і обставини, що, на його переконання, мали значення для уявлення шахрайської схеми, за якою вказані особи незаконно заволоділи коштами Фонду, а саме наявність тісних родинних (близьких, дружніх) зв`язків із зазначеними підприємцями ( ОСОБА_1 – мати своєї уповноваженої особи – ОСОБА_4 ); наявність матеріальної зацікавленості працевлаштованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб за умови, що їм фактично не потрібно працювати у цих суб`єктів господарювання; фактична відсутність підприємців за адресами їх державної реєстрації та провадження підприємницької діяльності; відсутність у підприємців офісних, торгівельних, складських, виробничих приміщень; наявність інформації про фактичну відсутність на роботі працевлаштованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб, в тому числі у зв`язку з їх перебуванням на тимчасово окупованій території під час строку дії договорів. Крім того, ОСОБА_4 самостійно або за попередньо змовою групою осіб організував шахрайську схему заволодіння державними коштами Фонду, а в діях зазначених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України (а.с. 44-47).
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідування від 11 листопада 2019 року кримінальне провадження № 12019050380001343 зареєстроване 09 листопада 2019 року Костянтинівським відділенням поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області; правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (а.с. 48).
Постановою від 9 листопада 2019 року заступника начальника слідчого відділу Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції Сімакова О.О., за результатами рогляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019050380001343 від 9 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, визнано Костянтинівський міський центр зайнятості потерпілим у кримінальному провадженні (а.с. 49).
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 13 вересня 2022 року у справі № 233/687/20 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019050380001343 від 09.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України - в зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (а.с. 219-221).
У відповідь на звернення позивача, яке надійшло на Урядову гарячу лінію (реєстраційний індекс № ЖА-9959143 від 29 листопада 2019 року) листом від 05 грудня 2019 року № 13/2973/01-37-19 Донецький обласний центр зайнятості повідомив, що справи про надання компенсаційних виплат єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування роботодавцю знаходяться у Центрі зайнятості.
Донецький обласний центр зайнятості зазначив, що з приводу отримання пояснень з питань, вказаних у запиті, до Центру зайнятості ОСОБА_1 не зверталася ні особисто, ні засобами поштового або телефонного зв`язку, а тому для вирішення порушеного заявницею питання їй рекомендовано звернутися до Центру зайнятості.
Наказом відповідача від 5 грудня 2019 року № НТ № 191205 «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо них» припинено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальних страхування з інших причин (заява роботодавця та інші) щодо роботодавця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на працівників: ОСОБА_3 ( НОМЕР_10 ) – з 1 вересня 2019 року; ОСОБА_2 ( НОМЕР_11 ) – з 1 вересня 2019 року (а..с 50).
8 січня 2020 року ОСОБА_4 , який діяв від імені ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності директора Центру зайнятості ОСОБА_8 та інших посадових осіб Центру зайнятості, які шляхом перевищення своїх службових повноважень, незаконно припинили їй компенсування оплати праці найманих працівників згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347, чим спричинили їй матеріальний збиток в сумі 53000 грн. (а.с. 59).
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2020 року Костянтинівське ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за заявою ОСОБА_4 зареєстровано кримінальне провадження № 12020050380000038; правова кваліфікація кримінального правопорушення: ст. 356 Кримінального кодексу України (а.с. 60).
8 січня 2020 року ОСОБА_4 , який діяв від імені ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності директора Центру зайнятості ОСОБА_8 та інших посадових осіб Центру зайнятості, які шляхом перевищення службових повноважень, незаконно припинили їй компенсування оплати праці її найманих працівників згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 696, чим спричинили матеріальний збиток в сумі 450000 грн. (а.с. 61).
За витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2020 року Костянтинівське ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за заявою ОСОБА_4 зареєструвало кримінальне провадження № 120200503800000039; правова кваліфікація кримінального правопорушення: ст. 356 Кримінального кодексу України (а.с. 62).
Листом Головного управління ДПС у Донецькій області від 24 січня 2020 року № 6527/10/05-99-51-11 повідомлено, що станом на 23 січня 2020 року за даними інформаційної системи органу доходів і зборів ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску (а.с. 70).
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) щодо ОСОБА_2 містять інформацію про суму фактичного заробітку, кількість днів трудових відносин та позначку про сплату страхових внесків за період її роботи у ФОП ОСОБА_1 з листопада 2018 року по грудень 2019 року включно, а саме: листопад 2018 року – сума фактичного заробітку 846,14 грн, кількість днів трудових відносин – 26, страхові внески сплачено; грудень 2018 року – сума фактичного заробітку 942,53 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; січень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; лютий 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 28, страхові внески сплачено; березень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; квітень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; травень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; червень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; липень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; серпень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; вересень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; жовтень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; листопад 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; грудень 2019 року – сума фактичного заробітку 1 043,25 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено (а.с. 71-73).
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) щодо ОСОБА_3 містять інформацію про суму фактичного заробітку, кількість днів трудових відносин та позначку про сплату страхових внесків за період її роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з листопада 2018 року по грудень 2019 року включно, а саме: березень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; квітень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин 30, страхові внески сплачено; травень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; червень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; липень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; серпень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; вересень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; жовтень 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески сплачено; листопад 2019 року – сума фактичного заробітку 62 595,00 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески сплачено; грудень 2019 року – сума фактичного заробітку 0,00 грн, кількість днів трудових відносин – 0, страхові внески не сплачені (а.с. 74).
За ст. 5 Закону України від 5 липня 2012 року № 5067-VІ «Про зайнятість населення» (далі – Закон № 5067) держава гарантує у сфері зайнятості: 1) вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; 2) одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; 3) професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; 4) професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; 5) підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; 6) безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; 7) соціальний захист у разі настання безробіття; 8) захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; 9) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 5067 заходи щодо сприяння зайнятості населення спрямовуються на: 1) забезпечення відповідності рівня професійної кваліфікації працездатних осіб потребам ринку праці; 2) створення умов для активного пошуку роботи безробітними; 3) підвищення конкурентоспроможності осіб на ринку праці.
За п. 2 ч. 2 ст. 24 Закону № 5067 одним із заходів щодо сприяння зайнятості населення є стимулювання діяльності роботодавців, спрямованої на створення нових робочих місць та працевлаштування безробітних.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 5067 роботодавцю, який працевлаштовує на нове робоче місце громадян, зазначених у ч. 1 ст. 14 цього Закону (крім тих, які визначені п. 7 ч. 1 ст. 14), та яким надано статус безробітного, за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, строком не менше ніж на два роки щомісяця компенсуються фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідну особу за місяць, за який він сплачений.
Компенсація виплачується протягом одного року з дня працевлаштування особи за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального захисту інвалідів (у разі працевлаштування особи з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних, але якій відповідно до законодавства допомога по безробіттю не призначається), у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.
За ч. 3 ст. 26 Закону № 5067 зазначена в ч. 1 цієї статті компенсація не виплачується у разі, коли роботодавець: 1) має заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 2) визнаний у встановленому порядку банкрутом або стосовно нього порушено справу про банкрутство.
Згідно ч. 1 ст. 14 Закону № 5067 до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать:1) один з батьків або особа, яка їх замінює і: має на утриманні дитину (дітей) віком до шести років; виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю; утримує без одного з подружжя особу з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) та/або особу з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності); 2) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, особи, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу; 3) особи, звільнені після відбуття покарання або примусового лікування; 4) молодь, яка закінчила або припинила навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і яка вперше приймається на роботу; 5) особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» залишилося 10 і менше років; 6) особи з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;  7) особи, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу; 8) учасники бойових дій, зазначені у п. п. 19 та 20 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
За ч.ч. 2, 4 ст. 27 Закону № 5067 суб`єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних строком не менше ніж на два роки за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на нові робочі місця в пріоритетних видах економічної діяльності, щомісяця компенсуються фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідну особу за місяць, за який він сплачений.
Компенсація виплачується за рахунок коштів, передбачених на такі цілі у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального захисту інвалідів (у разі працевлаштування особи з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних, але якій відповідно до законодавства допомога по безробіттю не призначається), протягом одного року з дня працевлаштування безробітного у порядку та за переліком пріоритетних видів економічної діяльності, визначених Кабінетом Міністрів України.
Зазначена в ч. 2 цієї статті компенсація не виплачується у разі, коли роботодавець: 1) має заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 2) визнаний у встановленому порядку банкрутом або стосовно нього порушено справу про банкрутство.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347 «Деякі питання реалізації статті 26 та частини другої статті 27 Закону України «Про зайнятість населення» затверджений Порядок компенсації роботодавцям витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – Порядок № 347) та Перелік пріоритетних видів економічної діяльності для створення нових робочих місць суб`єктами малого підприємництва (далі - Перелік № 347).
За п. 1 Порядку № 347 цей Порядок визначає механізм виплати компенсації фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) за працевлаштування осіб, яким надано статус безробітного, на нові робочі місця.
Дія цього Порядку не поширюється на роботодавців, які є бюджетними установами.
За абз. 1 п. 2 Порядку № 347 у цьому Порядку термін «компенсація» означає відшкодування роботодавцю фактичних витрат нарахованого відповідно до ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиного внеску, сплаченого за працевлаштованого за направленням центру зайнятості державної служби зайнятості (далі – центр зайнятості) на нове робоче місце зареєстрованого безробітного за місяць, за який такий внесок сплачений.
Згідно п. 3 Порядку № 347 право на компенсацію має роботодавець, який працевлаштовує на нове робоче місце строком не менше ніж на два роки за направленням центру зайнятості зареєстрованих безробітних з таких категорій громадян: 1) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування; 2) особи, звільнені після відбуття покарання або примусового лікування; 3) молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і яка вперше приймається на роботу; 4) особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» залишилося 10 і менше років; 5) особи з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 6) один з батьків або особа, яка їх замінює, і: має на утриманні дитину (дітей) віком до шести років; виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю; утримує без одного з подружжя особу з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) та/або особи з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності); 7) учасники бойових дій, зазначені у п. п. 19 і 20 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
За п. 3 Порядку № 347 право на компенсацію має роботодавець, який є суб`єктом малого підприємництва та працевлаштовує зареєстрованих безробітних на нові робочі місця в пріоритетних видах економічної діяльності строком не менше ніж на два роки за направленням центру зайнятості.
Пріоритетний вид економічної діяльності визначається за основним видом економічної діяльності роботодавця.
Згідно п. 4 Порядку № 347 робочі місця, які створені у зв`язку з утворенням нового суб`єкта господарювання (крім тих, що утворені шляхом припинення), вважаються новими протягом 12 місяців з моменту утворення нового суб`єкта господарювання.
У разі створення нового робочого місця шляхом збільшення штатної чисельності працівників за умови відсутності зменшення середньомісячної чисельності за попередні 12 місяців збільшенням штатної чисельності у звітному періоді вважається: для юридичних осіб – збільшення складу працівників, які працюють на умовах трудових договорів, порівняно з попереднім звітним періодом за умови, що кількість вакансій залишається незмінною або збільшується; для фізичних осіб-підприємців та самозайнятих осіб – збільшення чисельності найманих працівників, які працюють на умовах зареєстрованих трудових договорів (за винятком строкових).
Для підтвердження факту відсутності зменшення середньомісячної чисельності працівників проводиться порівняння середньооблікової кількості працівників за місяць, у якому створене нове робоче місце, із середнім значенням середньооблікової кількості працівників за 12 місяців, що передують місяцю створення нового робочого місця.
Згідно п. 5 Порядку № 347 компенсація виплачується протягом одного року з дня працевлаштування зареєстрованого безробітного.
За п. 6 Порядку № 347 компенсація не виплачується у разі, коли роботодавець: має заборгованість із сплати єдиного внеску та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; визнаний у встановленому порядку банкрутом або стосовно нього порушено справу про банкрутство.
Згідно п. 8 Порядку № 347 роботодавець, який працевлаштував зареєстрованого безробітного на нове робоче місце, для отримання компенсації подає протягом двох місяців з дня працевлаштування центру зайнятості заяву довільної форми, до якої додає довідку за формою згідно з додатком.
На підставі поданої роботодавцем заяви та довідки, персональних даних про особу, якими володіє центр зайнятості, даних органів доходів і зборів щодо відсутності у роботодавця заборгованості із сплати єдиного внеску, інформації органів Пенсійного фонду України про працевлаштування особи на нове робоче місце та відсутність у роботодавця заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо порушеної справи про банкрутство або визнання роботодавця банкрутом центр зайнятості приймає протягом п`яти робочих днів рішення про виплату компенсації роботодавцю. Обмін зазначеними даними здійснюється в порядку взаємного обміну інформацією.
За п. 9 Порядку № 347 центр зайнятості перераховує кошти на рахунок роботодавця до 30 числа місяця, наступного за місяцем подання звітності до органів доходів і зборів, передбаченої ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - звіт), за умови підтвердження даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо суми нарахованого єдиного внеску.
Розмір компенсації визначається на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про суму єдиного внеску, сплаченого роботодавцем за працівника.
Якщо працівник працював у роботодавця повний місяць, а виплата компенсації здійснюється за неповний місяць, розмір компенсації за такий період обчислюється пропорційно шляхом ділення суми сплаченого роботодавцем за працівника єдиного внеску за місяць на кількість календарних днів місяця та множення на кількість календарних днів, за які надається компенсація.
Згідно п. 11 Порядку № 347 у разі працевлаштування осіб, зазначених у п. 3 цього Порядку (крім осіб з інвалідністю, яким відповідно до законодавства допомога по безробіттю не призначається), компенсація роботодавцю виплачується за рахунок коштів, передбачених на зазначену мету у бюджеті Фонду.
За п. 15 Порядку № 347 роботодавець відповідає за достовірність даних, що стосуються підтвердження факту створення нових робочих місць та працевлаштування на них відповідних осіб, які є підставою для виплати компенсації.
До Переліку пріоритетних видів економічної діяльності для створення нових робочих місць суб`єктами малого підприємництва (Порядку № 347) включений такий вид економічної діяльності як «Вантажний автомобільний транспорт, код згідно з КВЕД 49.41».
За матеріалами справи на підставі ст. 26 Закону № 5067 та Порядку № 347 ФОП ОСОБА_1 призначена компенсація єдиного внеску, сплаченого за працевлаштовану за направленням Центру зайнятості на новостворене робоче місце ОСОБА_9 , як особу, що має додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 5067 (один з батьків або особа, яка їх замінює і виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю).
Згідно ст. 27, Порядку № 347 ФОП ОСОБА_1 призначена компенсація єдиного внеску, сплаченого за працевлаштовану за направленням Центру зайнятості на новостворене робоче місце суб`єктом малого підприємництва у пріоритетному виді економічної діяльності ОСОБА_7 .
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям Центром зайнятості наказу від 5 грудня 2019 року № НТ № 191205 «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо них», який передбачав припинення компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальних страхування з інших причин щодо роботодавця ОСОБА_1 на працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1 вересня 2019 року.
За ч. 3 ст. 26, ч. 4 ст. 27 Закону № 5067 та п. 6 Порядку № 347 компенсація не виплачується у разі, коли роботодавець: 1) має заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 2) визнаний у встановленому порядку банкрутом або стосовно нього порушено справу про банкрутство.
На час виникнення спірних правовідносин ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску не мала, у встановленому порядку банкрутом визнана не була, справа про банкрутство щодо неї не була порушена, що визнається сторонами.
За п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 5067 працевлаштування - це комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.
Згідно п. 15 Порядку № 347 саме на роботодавця, в даному випадку на ФОП ОСОБА_1 , покладена відповідальність за достовірність даних, що стосуються підтвердження факту створення нових робочих місць та працевлаштування на них відповідних осіб, які є підставою для виплати компенсації.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних і юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. В той же час судовий захист не повинен використовуватися як засіб легітимізації зловживань особою правами, що передбачені законодавством.
Запроваджені державою заходи сприяння працевлаштуванню, зокрема виплата компенсації єдиного внеску, що передбачена ст. ст. 26 і 27 Закону № 5067, спрямовані на забезпечення реального працевлаштування громадян та реалізацію їх конституційного права на працю.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову дійшов наступних висновків:
- за матеріалами справи позивач, як роботодавець, не надала докази, які б свідчили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійсно виконують трудові обов`язки, передбачені трудовими договорами; що позивач забезпечила їх робочим місцем; виплачує їм заробітну плату в розмірах, обумовлених трудовими договорами, тощо.
- самі лише факти оформлення ФОП ОСОБА_1 трудових відносин з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та сплати єдиного внеску, нарахованого на їх заробітну плату, не є беззаперечним свідченням того, що позивач забезпечила реальне працевлаштування цих осіб, під яким розуміється комплекс правових, економічних та організаційних заходів, та має право на отримання відповідної компенсації.
Апеляційний суд не погоджує такі висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як встановлено вище, ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 13 вересня 2022 року у справі № 233/687/20 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019050380001343 від 09.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України - в зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (а.с. 219-221).
Мотиви прийняття цієї ухвали наступні.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , зазначений в заяві про вчинення кримінального правопорушення, з якою Костянтинівський міський центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 08.11.2019 року звернувся до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, і на підставі якої 09.11.2019 року до ЄРДР за №12019050380001343 були внесені відомості про кримінальне з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно до витягу з ЄРДР, ОСОБА_4 також фігурує у короткому виклад обставин, можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, який викладений наступним чином: «08.11.2019 року до ЧЧ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від директора Костянтинівського міського центру зайнятості Марицької С.В. про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування».
В матеріалах кримінального провадження наявні зібрані документи, що характеризують особу ОСОБА_11 , а саме довідки медичних установ, довідка щодо притягнення до кримінальної відповідальності в минулому.
До клопотання заявником надано лист ФОП ОСОБА_12 від 22.08.2022 року №295, з якого вбачається, що заявник ОСОБА_4 під час проведення конкурсу на посаду юриста набрав найбільшу кількість балів і зайняв перше місце, однак не може бути прийнятий на роботу, оскільки роботодавцю відомо про триваюче досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12019050380001343 від 09 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо нього.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 є особою, права чи законні інтереси якої в певній мірі зазнають обмежень під час досудового розслідування, а тому він має право на звернення з клопотанням про закриття кримінального провадження через недотримання розумних строків досудового розслідування.
З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що останнім документом, що міститься у ньому, є вказівки прокурора від 08.12.2021 року, які залишились без виконання працівниками сектору дізнання і будь-якого контролю з боку процесуального керівника.
Доказів вручення письмового повідомлення про підозру будь-якій особі в цьому кримінальному провадженні в розпорядження слідчого судді не надано.
Крім того, в матеріалах адміністративної справи наявні належні, достатні докази в підтвердження здійснення позивачем у спірний період підприємницької діяльності та її перебування у трудових прововідносинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зокрема:
- накази (розпорядження) про прийняття на роботу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;
- форми ОК-7 Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_2 
- форми ОК-5 Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_3 ;
- податкова декларація про майновий стан за 2022 рік позивача;
- платіжні відомості та табеля обліку робочого часу у спірний період щодо найманих працівників (а.с. 63-64, 70-76, 167-169, 198-209).
Також, апеляційний суд враховує, що згідно ЄДРСР рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2023 року у справі № 233/2527/23, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2024 року, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління ДПС в Чернівецькій області про зобов`язання відповідача внести до бази персоніфікації зміни з листопада 2018 року по 2019 року згідно з фактично нарахованою та сплаченою позивачу заробітною платою у сумі 62595 грн.
Цим рішення встановлені наступні обставини.
ОСОБА_2 звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов`язання відповідачки внести до бази персоніфікації зміни з листопада 2018 р. по 2019 р. згідно з фактично нарахованою та сплаченою їй (позивачці) заробітною платою у сумі 62595,00 грн.
З інформації ФОП ОСОБА_1 від 18.05.2023 на письмовий запит ОСОБА_2 на ім`я останньої убачається, що:
- наказом від 05.11.2018 № 12 ОСОБА_2 05.11.2018 була прийнята на посаду торгового агента з окладом 60000 (шістдесят тисяч) грн;
- 31.12.2019 була звільнена за власним бажанням згідно з наказом по підприємству від 31.03.2019 № 7; під час роботи ОСОБА_2 було нараховане з листопада 2018 р. по грудень 2019 р. згідно с посадовим окладом та премій 62595 (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн;
- в ході камеральної перевірки було встановлено, що в базу персоніфікації ФОП ОСОБА_1 помилково були внесені відомості щодо нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати, що не відповідає дійсності;
- внести відповідні відомості до бази персоніфікації можливо лише згідно з рішенням суду, оскільки державна податкова служба уточнюючий звіт за 2018 р. та за 2019 р. не прийме;
- для вирішення питання зміни сум нарахованої заробітної плати в базі персоніфікації ФОП ОСОБА_1 рекомендувала ОСОБА_2 звернутися до суду з відповідним позовом.
Індивідуальні відомості про застраховану особу  ОСОБА_2 . Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) містять, у тому числі, відомості про ОСОБА_1 , як страхувальника (Код 1910219445) застрахованої особи, згідно з якими заробіток ОСОБА_2 склав:
- у листопаді 2018 р. - 846,14 грн, у грудні 2018 р. 3723,00 грн, загальною сумою за 2018 р. - 4569,14 грн;
- у січні грудні 2019 р. 4173,00 грн у кожному місяці 2019 р., усього за 2019 р. 50076,00 грн.
Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб відповідно доЗакону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначений Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженим Постановою правління України 18.06.2014 № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018№ 8-1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562.
Цим Положенням, зокрема врегульований порядок внесення змін та уточнень до Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них.
Частиною 3 Розділу IV якого передбачено, що відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк вносять відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб (ч.5 Розділу IV).
Стаття 14 Закону покладає обов`язок, зокрема здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону (п. 3 ч.1); забезпечувати своєчасневнесення відомостейдо реєструстрахувальників Державногореєстру (п.4ч.1);  за вимогою платників, зазначених упунктах 1,4 і 5частини першої статті 4 цього Закону, проводити звірення сум нарахування та сплати ними єдиного внеску (п.7 ч.1) на податкові органи.
Тож, закон зобов`язує проводити звірення сум нарахування та сплати єдиного внеску платниками на податкові органи, обов`язок по внесенню змін та уточнень до відомостей до Реєстру застрахованих осіб - на органи Пенсійного фонду України, зокрема на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України.
Внесення до відомостей Реєстру застрахованих осіб змін та уточнень відповідно до рішення суду, що набралозаконної сили, передбаченоу разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника (ч.4 Розділу IV).
ФОП ОСОБА_1 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться зареєстрованою і не є припинено.
Виходячи з наведеного, суд вважає, вимога позивачки зобов`язати відповідачку внести до бази персоніфікації зміни сум нарахованої заробітної плати через припущену останньою помилкою не відповідає передбаченому законом способу такого внесення.
Цивільні спори – це спори, які виникають між учасниками цивільно-правових відносин і регулюються цивільним, трудовим, земельним, сімейним, цивільно-процесуальним та іншими галузями права.
Змістом цивільно-процесуального спору єспір, який виникає внаслідок відсутності згоди суб`єкта цивільного права щодо умов виконання тих чи інших прав або обов`язків, що випливають з закону чи договору.
Як убачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо фактично нарахованого та сплаченого позивачці відповідачкою заробітку у певний період часу.
Відповідачка не заперечує обставину припущення нею помилки. Про відсутність спору між сторонами свідчить відповідна заява відповідачки про визнання нею позову, а також обставина сплати ОСОБА_1 судового збору за подання ОСОБА_2 позову до суду.
Згідно ЄДРСР рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 грудня 2023 року у справі № 233/4213/23, яке набрало законної сили 09.01.2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із заробітної плати - відмовлено у зв`язку з відсутністю заборгованості.
Цим рішенням встановлено такі обставини.
Позивачка ОСОБА_3 з 01 березня 2019 року працювала на посаді бухгалтера ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром застрахованих осіб Державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 
31 березня 2020 року позивачка була звільнена за власним бажанням згідно наказу по підприємству від 31 березня 2020 року № 7.
Згідно довідки ФОП ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3 становить 70845,00 гривень. Станом на 02 вересня 2023 року заборгованість перед позивачкою складає 845 грн.
Згідно меморіального ордеру від 08 вересня 2023 року (платіжна інструкція № МВ 34112757) відповідачкою ФОП ОСОБА_1 виплачена на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі по справі 233/4213/23 у розмірі 845,00 грн.
Враховуючи, що відповідачка добровільно сплатила заборгованість по заробітній платі перед позивачкою, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову:
- визнання незаконним та скасування наказу Костянтинівського міського центру зайнятості № НТ191205 про припинення ОСОБА_1 компенсування сплаченого єдиного соціального внеску за найманих працівників ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347;
- зобов`язання Костянтинівський міський центр зайнятості поновити ОСОБА_1 компенсування сплаченого нею єдиного соціального внеску за найманих працівників ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347 з вересня 2019 року з виплатою недоотриманих сум з вересня 2019 року.
Щодо судових витрат.
За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Ухвалою апеляційного суду від 18.05.2023 року відстрочено позивачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі до ухвалення судового рішення. 
Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Позивачем заявлені вимоги немайнового характеру.
За пп.2 п.3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674 за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, судовий збір встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Частиною 1 статті 4 цього ж Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 грн.
Розмір судового збору за подання позовної заяви за вимогами немайнового характеру складає 840,80 грн.
Таким чином, розмір судового збір за подання апеляційної скарги складає 1261,20 грн. 
За матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 768,40 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн. відстрочено до ухвалення рішення у справі.
Враховуючи задоволення позову та апеляційної скарги позивача, з відповідача підлягає стягненню судовий збір:
- на користь Державного бюджету України в сумі 1261,20 грн., 
- на користь позивача в сумі 768,40 грн.
Отже, суд першої інстанції, внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильно вирішив справу, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 200/294/20-а за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Костянтинівського міського центру зайнятості № НТ191205 про припинення ОСОБА_1 компенсування сплаченого єдиного соціального внеску за найманих працівників ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347.
Зобов`язати Костянтинівський міський центр зайнятості поновити ОСОБА_1 компенсування сплаченого нею єдиного соціального внеску за найманих працівників ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 347 з вересня 2019 року з виплатою недоотриманих сум з вересня 2019 року. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір за подання позову в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівського міського центру зайнятості на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн. (тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 копійок).
Повний текст постанови складений 22 січня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                  І.Д. Компанієць