ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/19477/24
Провадження № 22-ц/820/378/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року (суддя Павловська А.А.) за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
У липні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 26.12.2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4774386100, за умовами якого ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» грошові кошти у розмірі 74650 грн., строком користування 36 місяців, на умовах сплати процентів в розмірі 87,37% річних.
20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого AT «Таскомбанк» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 .
Умови кредитного договору № 4774386100 відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.
Станом на 25.06.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4774386100 від 26.12.2019 року становить 102071,41 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 47492,26 грн., заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 8,62 грн., заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена) – 54570,53 грн.
Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №4774386100 від 26.12.2019 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 26.06.2024 року становить 102071,41 грн. та понесені позивачем судові витрати.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №4774386100 в сумі 102071,41 грн. та 3028 грн. судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачем в порушення вимог ст.ст.95, 177 ЦПК України, після залишення судом позовної заяви без руху, не надано до суду належним чином завірених копій додатків до позовної заяви, чим ввів відповідача та суд в оману, не надано копії довіреності представника позивача для відповідача. Апелянт стверджує, що кредитний договір ним не підписувався, доказів передачі кредитного договору, за наданим позивачем договором факторингу та реєстром прав вимоги, матеріали справи не містять. Також зазначає, що спірним кредитним договором стягуються додаткові кошти за отримання кредиту, нарахування щомісячного проценту, річного проценту, сплата коштів на страхування за неіснуючими договорами страхування, проте неможливо перевірити чи передбачено це умовами договору. В порушення вимог п.15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивачем нараховувалась пеня (штраф), яка в кредитному договорі називається щомісячним процентом, оскільки Законами України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування» не передбачено щомісячного процента. 
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.
В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Представник АТ «Таскомбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, документи до електронного кабінету доставлено 21.05.2025 року.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку. 
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Судом встановлено, що 26.12.2019 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 4774386100.
Відповідно до умов Кредитного договору № 4774386100 від 26.12.2019 року, невід`ємними частинами якого є Паспорт кредиту № 4386100 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», позичальнику надано грошові кошти в сумі 74650 грн., строком кредитування 36 місяців, річні проценти 87,37%, щомісячні проценти 3,45%.
Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з п. 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4386100, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 18.09.2019, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».
Згідно з п. 1.4 Кредитного договору, підписавши цей Договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за наступними реквізитами: 60000 грн. – отримувач АТ «Таскомбанк», переказ до запитання на користь ОСОБА_1 надання кредиту №4774386100; 800 грн.- отримувач ТОВ «Смарт лікар» платіж за пакет Телемедицина1 від ОСОБА_1 ; 10800 – отримувач ПАТ «СК «ТАС», оплата страхового платежу, за договором страхування №4774386100-С від 26.12.2019 року; 650 – отримувач ПАТ «СК «ТАС», оплата страхового платежу, за договором страхування №4774386100-KMZ від 26.12.2019 року.
Станом на 25.06.2024 року заборгованість позичальника за кредитним договором № 4774386100 від 26.12.2019 року, становить 102071,41 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 47492,26 грн., заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 8,62 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 54570,53 грн.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із кредитного договору №4774386100 від 26.12.2019, паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4386100 та заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» вбачається, що у графі «підпис позичальника» навпроти ПІБ ОСОБА_1 міститься підпис відповідача.
Суд першої інстанції на підставі поданих позивачем належним чином завірених доказів встановив, що 26 грудня 2019 року ТОВ « ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 4774386100 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Отже, зазначений правочин вчинено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За умовами такого договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 74650,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 26.12.2019 року по 25.06.2024 року (а.с.24-46). Умовами укладеного кредитного договору сторонами погоджено та встановлено сплату позичальником щомісячних процентів та річних процентів за користування кредитом.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сторона відповідача доказів, які би давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості не представила та не спростувала поданий позивачем розрахунок заборгованості, який відповідає погодженим сторонами умовам кредитування.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт укладання між в ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 кредитного договору, а також факт невиконання позичальником зобов`язань за таким, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 102071,41 грн., що правильно встановив суд першої інстанції.
Твердження апелянта, що встановлені щомісячні проценти фактично є пенею (штрафом), а не процентами за користування кредитом, суперечить вказаним умовам договору і є безпідставним. Розрахунок заборгованості по кредитному договору не містить нарахувань по платежах (пені), які не передбачені договором.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення щомісячних процентів за користування кредитом по кредитному договору.
Щодо відступлення права вимоги
Згідно договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали Договір факторингу.
Згідно з п. 2.1 договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним.
Згідно з п. 2.2 договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг.
Згідно з п. 3.1 договору факторингу фактор зобов`язаний в день укладення сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 214 388 525,17 грн. на рахунок клієнта НОМЕР_1 , код банку 339500, код за ЄДРПОУ 35725063.
Згідно п. 3.3 договору факторингу сторони домовились, що сума боргу, яка відступається клієнтом фактору за цим договором, станом на дату відступлення прав вимоги в загальному розмірі становить 291 873 118,15 грн., з урахуванням пені у розмірі 177 617,14 грн.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги за договором факторингу № 200921 від 20.09.2021 року передано право вимоги за кредитним договором №4774386100 від 26.12.2019, укладеним з позичальником ОСОБА_1 .
Копією меморіального ордеру № 768960451 від 20 вересня 2021 року, платником АТ «ТАСКОМБАНК» здійснено перерахування коштів згідно з договором про відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021, без ПДВ, у сумі 214 388 525,17 грн.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ст. 514 ЦК України.
За статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
За таких обставин, колегія суддів погоджується із  висновками суду про те, що АТ «Таскомбанк» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4774386100 від 26.12.2019 року.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 є безпідставними, спростовуються наявними у справі доказами.
Інші доводи апеляційної скарги теж не спростовують висновків суду першої інстанції, і не є підставою для скасування рішення суду, а тому підлягають відхиленню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).
Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд – 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Судді                                                                                Т.О. Янчук

       Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк