ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/307/24                                          Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження №33/807/771/24                                          Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника адвоката Дронь О.І. (в режимі відеоконференції з Першотравневим районним судом м. Чернівці), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Савка Р.І. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 р., якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецької області, рнокпп НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовець, місце служби і посада: водій-радіотелефоніст 3-го відділення 2-го взводу 1-ї піхотної роти військової частини НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 28 грудня 2023 р. приблизно о 09.00 годині у розташуванні базового містечка військової частини НОМЕР_2 (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) був виявлений солдат ОСОБА_1 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що він ніколи не перебував у розташуванні базового містечка військової частини НОМЕР_2 ( за адресою зазначеної в протоколі), тому не міг бути на його території в стані алкогольного сп`яніння та відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того зазначив, що не надавав і письмових пояснень та не звертався до суду із заявою про розгляд справи без його участі.
Вказує, що дійсно 28 грудня 2024 року під час його перебування в іншому населеному пункті, ніж вказано у протоколі та постанові суду, до нього підійшов командир та зазначив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на що він заперечив та зазначив, що не вживав алкогольні напої. Додав, що за його участю жодного протоколу не складалося та ним не підписувалося. Копія протоколу йому не вручалась.
Акцентує увагу суду, що станом на 28 грудня 2023 року, було відомо про його демобілізацію, і він очікував на відповідний наказ.
Отже вважає, що складання даного протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП переслідує єдину мету-позбавити його грошового забезпечення, яке він мав отримати при звільненні зі служби і саме тому документи до суду були підготовлені в даний період часу.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що він не скоював жодного адміністративного правопорушення, апелянт просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року, скасувати, провадження в справі закрити.
Окрім звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду, апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування клопотання зазначив, що судом про час та дату розгляду справи не був повідомлений належним чином, внаслідок чого справу розглянуто без його участі. Копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась, а про її існування він дізнався приблизно 24 серпня 2024 року через додаток «Дія». Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи щодо розгляду справи в суді першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 та відомості на підтвердження його належного повідомлення про час та дату розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за необхідне визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною, та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 січня 2024 року.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скарги, просив її задовольнити. Пояснив, що місцем його дислокації, як військовослужбовця було с. Новояковлівка, а не смт. Комихуваха Запорізької області, між якими відстань складає 11 км. Зазначив, що вранці до нього підійшов командир та повідомив, що він вживав 100 гр. алкоголю. ОСОБА_1 зазначив командиру, що він жодного алкогольного напою не вживав та те, що він має високу температуру тіла. Командир пішов, нічого не сказав. Вже після своєї демобілізації ОСОБА_1 дізнався, що стосовно нього командиром складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Додав, що жодних пропозицій від командира на проходження огляду на стан сп`яніння йому не надходило. Судових повісток він не отримував. Протокол про адміністративне правопорушення та заяву до суду він не підписував. В результаті ухваленого суддею оскаржуваного ним рішення, його позбавили заробітної плати у розмірі 200 000 грн. та стягнули штраф у розмірі 17 000 грн.
Адвокат Дронь О.І. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_1 , жодних заяв останній не писав.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката Дронь О.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно положень ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були, оскільки при прийнятті рішення поза увагою та без належної оцінки суду залишились фактичні обставини, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.
Як вбачається із відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення А4949 № 41 від 28 грудня 2023 року та з оскаржуваної постанови, встановлюючи обставини справи суд зазначив, що 28 грудня 2023 р. приблизно о 09.00 годині, у розташуванні базового містечка військової частини НОМЕР_2 (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) був виявлений солдат ОСОБА_1 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11,16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суд послався на відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та додатками до нього.
Однак, суддя апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в розташуванні базового містечка військової частини НОМЕР_2 (за адресою дислокації, зазначеної в протоколі), був виявлений солдат ОСОБА_1 , який був у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки в даному випадку суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знаходився в місці дислокації базового містечка військової частини НОМЕР_2 , яка зазначена в протоколі є слушними, оскілки матеріали справи не містить жодних наказів та розпоряджень командира військової частини з даного приводу.
На перевагу доводів апелянта щодо складання протоколу без його участі, свідчить і проставлений в ньому підпис від імені ОСОБА_1 , який за своїми зовнішніми ознаками не узгоджується із зовнішніми ознаками підписів, які містяться в пояснювальній записки, заяві про розгляд справи без участі від імені останнього, а також в поданій апеляцій скарзі. 
Звертає на себе увагу, що вищезазначені заява та клопотання від імені ОСОБА_1 складені у надрукованому форматі, не містять позначки «з моїх слів надруковано та мною прочитано» або інших відміток з боку ОСОБА_1 , які б засвідчували дійсність підпису останнього.
Відповідно до 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».
За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії") у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до вимог п. 4 розділ II Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 23.10.2021 року за № 239 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.
Стаття 172-20 КУпАП передбачає відповідальність: 1. Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; 2. Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів; 3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП військовослужбовець несе відповідальність за: розпивання алкогольних напоїв під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; або появу на території військової частини в нетверезому стані; або виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані; або відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; якщо вони вчинені повторно протягом року або в умовах особливого періоду.
Натомість, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 під час події перебував у розтушуванні базового містечка військової частини НОМЕР_2 (за адресою вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення) у стані алкогольного сп`яніння.
Матеріали справи містять лише письмове формулювання начальником штабу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 в протоколі про те, що у розташуванні базового містечка військової частини НОМЕР_2 (за адресою вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення) ОСОБА_1 був виявлений у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суддя апеляційного суду вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП. 
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП зроблені на підставі суперечливих доказів.
При цьому апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.
Враховуючи викладене, щодо ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року, якою на  ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, скасувати.
Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                 В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/307/24