ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2320/24  Номер провадження 22-ц/814/3359/24	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
В С Т А Н О В И В :
У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Просила стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 гривень, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, оскільки відповідач ОСОБА_1 , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, офіційно займається фермерським господарством, має значний мінливий, зважаючи на сезон, прибуток близько 1000000 грн на рік. На утриманні інших дітей не має. Вважала, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, щомісяця, із подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 26 червня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 968 грн. 96 коп.
Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення не відповідає принципу справедливості , прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права .
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції встановивши дійсні обставини справи , не надав їм належної оцінки , яка б дозволила визначити розмір аліментів, який би встановив баланс між інтересами та потребами дітей та матеріальним становищем платника аліментів . Розмір аліментів визначений судом першої інстанції перевищує 50 % доходів платника. 
Скаржник зазначає, що аліменти у твердій грошовій сумі – 12 000 грн, є обтяжливими для нього , оскільки його дохід не дозволяє сплачувати відповідну суму , окрім того ОСОБА_1 зазначає, що має на утриманні батьків пенсіонерів.
Зважаючи на вказані обставини ОСОБА_1 просить скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року , та ухвалити нове , яким стягнути з нього на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі частини з усіх видів доходів відповідно до закону але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісяця , до досягнення дитиною повноліття. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
Судовим розглядом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.12.2016.
Дитина ОСОБА_3 зареєстрована та фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наданої інформації ГУ ДПС в Полтавській області від 12.07.2024 у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за 2023 рік загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить 1700000 грн. (а.с.20).
ОСОБА_1 відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно має у власності 6 земельних ділянок та є орендарем 13 земельних ділянок для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 27-32).
Згідно наданої відповідачем податкової декларації загальна сума доходу за звітний період 2023 рік становить 170000, 00 грн.
Відповідно до довідки про доходи виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.08.2024 , ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності , загальна сума якої за період з серпня 2023 по липень 2024 складає 34 220,00 грн.
Районний суд частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у власності та користуванні відповідача перебуває значна кількість земельних ділянок, він є фізичною особою підприємцем та отримує дохід від підприємницької діяльності , згоди між сторонами щодо добровільного забезпечення спільної дитини не досягнуто , відтак суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 12 000 грн.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частина 3статті 181СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно дост. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Із контексту наведених норм вбачається, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.
Отже, безпідставною є прохальна частина апеляційної скарги згідно якої відповідач просив змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми на частину від всіх доходів платника. Адже таким правом наділений лише отримувач аліментів.
Відтак , оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, він не наділений правом звертатися з позовом про зміну способу стягнення аліментів , апеляційний суд у свою чергу не вправі змінювати оскаржуване рішення.
Щодо аргументів апеляційної скарги з приводу суми стягнутих аліментів , колегія суддів виходить з сідаючого. Скаржником надано суду копії пенсійних посвідчень його батьків , із посиланням на те, що останні перебувають на його утриманні. Проте , до матеріалів справи не долучено доказів згідно яких можна було б встановити перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_1 , як то судове рішення чи інший документ . Сам факт перебування батьків на пенсії, не може свідчити про те , що ОСОБА_1 фінансово утримує своїх батьків.
З приводу посилань скаржника на відсутність у нього доходу у сумах які могли б дозволити сплачувати аліменти у сумі 12 000 грн., суд зауважує, що скаржником надано Довідку про доходи ( пенсію) та податкову декларацію . Проте , ОСОБА_1 не надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відтак, при ухваленні рішення суд не може керуватися виключно довідкою Державної податкової служби України , яка видана на підставі наданої  ОСОБА_1 інформації у декларації.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді:     А.І. Дорош

О.А. Лобов