КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 759/874/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2287/2025
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
14 лютого 2025 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у  порядку письмового провадження  цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Смоль Олексія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року та комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року та додаткові рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року та 12 серпня 2024 року у складі судді Твердохліб Ю.О.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про стягнення шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2024 року  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 звернулися у суд із позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про стягнення заборгованості, у якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 11 014 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн та судовий збір у розмірі 807 грн 60 коп та на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 5 507 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн та судовий збір у розмірі 403 грн 80 коп.
 
Позов обґрунтовано тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності по 1/3 частині ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
 
23 листопада 2023 року комісією у складі головного інженера Валінська-Кордиш І.Ю., інженера ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 ЖЕД №3 було обстежено та складено акт про залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Причиною залиття стало порушення герметичності каналізаційної мережі, а саме, вертикального трубопроводу в межах квартири АДРЕСА_2 , працівниками виконані роботи з ліквідації аварійної ситуації та відновлення герметичності каналізаційної мережі та власникам квартири рекомендовано проводити вирішення питання щодо компенсації збитків в судовому порядку. 
 
06 грудня 2013 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 відбувся огляд збитків для встановлення розміру матеріальної шкоди внаслідок залиття.
 
Письмовим повідомлення від 01 грудня 2023 року відповідача повідомлено про дату та час огляду збитків та запропоновано бути присутнім при огляді. 
 
15 грудня 2013 року складено звіт про оцінку розміру матеріального збитку завданого квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який з урахуванням фізичного зносу становить 16 523 грн. Порушення герметичності каналізаційної мережі, що сталось причиною залиття квартири, відноситься до сфері відповідальності КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва». Будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на утриманні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», а отже обов`язок щодо відшкодування шкоди покладається на них, у зв`язку з чим звернулись з позовом до суду та просять стягнути шкоду у розмірі 5 507 грн на кожного позивача - власника квартири.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Вирішено питання судових витрат. 
 
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 
 
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на складання звіту про оцінку розміру матеріальних збитків (шкоди) в розмірі 4 270 грн.
 
В апеляційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року та додаткові рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року та 12 серпня 2024 року,просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішити питання судових витрат.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» співвласниками будинку АДРЕСА_3 управителем не обиралося та не призначалося та не є балансоутримувачем будинку за вказаною адресою. 
 
Вказує, що співвласники будь-яких повноважень щодо управління спільним майном вказаного багатоквартирного будинку підприємству у встановленому законодавством порядку, не делегували.
Посилається на те, що суд першої інстанції помилково визначив скаржника балансоутримувачем та дійшов помилкового висновку щодо обов`язків підприємства без дослідження всіх обставин справи та помилково поклав вину за заподіяну шкоду на підприємство, виключно ґрунтуючись на помилкових висновках щодо статусу підприємства без встановлених всіх елементів, необхідних для настання цивільно-правової відповідальності.
 
Звертає увагу, що судом не взято до уваги, що звернень щодо неналежного технічного стану каналізаційного трубопроводу від мешканців квартири АДРЕСА_4 , з вини яких і сталося залиття квартири позивачів, на адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не надходили.
 
Окрім цього, позивачами належними засобами доказування не доведено вини скаржника та причинно-наслідкового зв`язку між дією або бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та шкодою, що була завдана майну позивачам.
 
Щодо оскарження додаткових рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року та від 12 серпня 2024 року, зазначає що вимога щодо суми витрат на професійну правничу допомогу та витрати на складання звіту про оцінку розміру матеріальних збитків (шкоди), заявлену позивачами та задоволену судом завищеними та такими які не відповідають складності справи та виконаним адвокатом обсягу робіт, при наданні професійної правничої допомоги.
 
Заперечує щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та витрати на складання звіту про оцінку розміру матеріальних збитків (шкоди), вважає їх необґрунтованими.
 
В апеляційній скарзі адвокат Смоль О.В. в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року просить змінити оскаржуване рішення, а саме стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн; стягнути із КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн; стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу - складання апеляційної скарги на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року в розмірі 9 000 грн.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.
 
Вказано, що також залишено поза увагою витрати позивачів на участь та представлення адвокатом інтересів позивачів в двох судових засіданнях.
 
Скаржник посилається на те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги.
 
Зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
 
У відзиві на апеляційну скаргу Митнюк В.І., просить апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» залишити без задоволення.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
 
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає зазначити наступне.
 
Зі справи убачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить по 1/3 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7).
 
11 жовтня 2023 року ОСОБА_7 подав на ім`я начальника ЖЕД № 3 заяву, у якій просив здійснити профілактичний огляд та капітальний ремонт внутрішньобудинкових систем водовідведення та каналізації в під`їзді буд. АДРЕСА_3 , оскільки в кв. 153 система водовідведення та каналізації знаходиться в аварійному стані та є загроза затоплення нижче розташованих квартир, в тому числі і кв. АДРЕСА_5 , яку ЖЕД № 3 отримали 11 жовтня 2023 року, що підтверджується відміткою про отримання (а.с. 81).
 
Відповідно до акту комісії від 23 листопада 2023 року року у складі головного інженера Валінської-Кордиш І.Ю., інженера ЖЕД № 3 Єрмакової І.В., слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 проведено обстеження кв. АДРЕСА_6 згідно звернення № 373 від 03.11.2023 року щодо залиття, причиною залиття стало порушення герметичності каналізаційної мережі, а саме вертикального трубопроводу в межах квартири АДРЕСА_2 . Працівниками ЖЕД № 3 виконано роботи з ліквідації аварійної ситуації та відновлення герметичності каналізаційної мережі (а.с. 9).
01 грудня 2023 року ОСОБА_7 повідомив начальника ЖЕД № 3 про огляд збитків за адресою:     АДРЕСА_1 , для встановлення розміру матеріальної шкоди, яку ЖЕД № 3 отримали 01 грудня 2023 року, що підтверджується відміткою про отримання (а.с. 10).
 
15 грудня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_6 » складено звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданої кв.   АДРЕСА_6 , згідно якого розмір матеріального збитку завданого квартирі становить - 16 523 грн (а.с. 11-32).
 
Задовольняючи позов, районний суд виходи в з того, що відповідач не надав доказів що залиття квартири позивачки сталося не з його вини.
 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
 
Статтею 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що балансоутримувач, зокрема, зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.
 
Відповідно до "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
 
Розділом 2 "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" передбачено, що система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.
 
Пунктом 2.1 "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" встановлено, що система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди. Форма акта загального огляду жилого будинку наведена у додатку 1.
 
Профілактичні огляди жилих будинків та їх конструктивних елементів здійснюються відповідними спеціалістами виконавця послуг відповідно до встановленої періодичності. При профілактичних оглядах потрібно здійснювати контроль за виконанням власниками, наймачами (орендарями) умов договору. У разі необхідності, власникам, наймачам (орендарям) рекомендується виконати роботи з ремонту жилих приміщень чи обладнання, які згідно з договором входять в їх обов`язки. Профілактичне обслуговування будинків є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв. Періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків наведена відповідно у додатках 2 та 3.
 
Згідно із додатком 2 до п. 2.1.5 Правил періодичність технічного обслуговування системи водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання становить 3 - 6 місяців.
 
Таким чином, обов`язок здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж покладається саме на балансоутримувача майна і саме балансоутримувач майна несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом.
 
Управитель зобов`язаний: забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; здійснювати огляд основних конструктивних елементів, огороджуючих конструкцій будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях (зовнішніх та внутрішньобудинкових систем, під`їзних шляхів і тротуарів), і складати відповідні акти; забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів (пункти 1, 7, 8 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
 
 Окрім цього, в силу Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17 травня 2005 року № 76, утримання будинків та прибудинкових територій господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно зі законодавством.
 
Саме на балансоутримувача будинку покладено обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані; здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період; здійснювати профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців визначений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
 
Згідно розділу 2 зазначених Правил одним із складових елементів надання послуг з утримання житлових будинків є їх технічне обслуговування, яке повинно забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинку, інженерних мереж та обладнання, включає роботи з контролю з станом будинку, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем.
 
Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
 
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
За ст. 1192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки.
 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
 
У правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, відповідно до якої не позивач доводить наявність вини відповідача у заподіянні йому шкоди, а відповідач доводить відсутність своєї вини.
 
Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
 
15 грудня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_6 » складено звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданої          кв. АДРЕСА_6 , згідно якого розмір матеріального збитку завданого квартирі становить - 16 523 грн (а.с. 11-32).
 
У даному випадку факт залиття квартири позивачів, причиною якого стало порушення герметичності каналізаційної мережі, а саме вертикального трубопроводу в межах квартири АДРЕСА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
 
Акт про підтвердження факту залиття квартири № 150 від 23 листопада 2023 року, складено за формою та змістом відповідно до вищевказаного наказу № 76 від 17 травня 2005 року, відтак є належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 77- 78 ЦПК України.
 
Районним судом обґрунтовано надано оцінку та встановлено, що винна сторони визначається за місцем знаходження точки протікання відповідно до точки розподілу, в якій здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві.
 
Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
 
За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеними вимоги позову щодо наявності правових підстав до стягнення з КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві" на користь  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 шкоду в розмірі 11 014 грнта  ОСОБА_3 - 5 507 грн.
 
Доводи апеляційної скарги, про те, що будь-які повноваження щодо управління спірного будинку співвласниками йому не надавалися, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються інформацією, що міститься на офіційному сайті відповідача, а саме те, що зокрема житловий будинок по АДРЕСА_3 знаходиться на обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЖЕД № 3 (https://kk-svyatoshin.org.ua/zhytlovyi-fond).
 
Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги, позивачем доведено факт залиття квартири та розмір шкоди, а відповідачем надано належних доказів, які підтверджували відсутність його вини у залитті квартири позивачів та розмір завданої шкоди.
 
Крім того в апеляційній скарзі відповідач не погоджується з додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року про стягнення з нього витрат на складання звіту про оцінку розміру матеріальних збитків (шкоди) в розмірі                      4 270 грн.
 
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , районний суд виходив з того, що витрати понесені позивачем підтверджені належними доказами.
 
Так, згідно договору № 0048/4/23 про проведення незалежної оцінки майна від 06 грудня 2023 року, а саме п. 2.1. загальна вартість робіт складає - 4 270 грн, які відповідно платіжної інструкції № 0.0.3344498200.1 сплачено позивачем з призначенням платежу «за оцінку збитків по залиттю квартири» (а.с. 34-36).
 
Встановивши, що сторона позивача довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири, врахувавши акт про залиття квартири та звіт про оцінку вартості майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на проведення оцінки вартості шкоди у розмірі 4 270 грн.
 
А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не підлягають до врахування колегією суддів.
 
Крім того, як позивач так і відповідач оскаржили додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року, яким заяву ОСОБА_3 про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 
 
З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 була надана професійна правнича допомога адвокатом Смоль О.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 2024/01-03 від 03 січня 2024 року.
 
Відповідно до акту про приймання передачу наданих послуг від 17 лютого 2024 року загалом на складання позовної заяви та відповіді на відзив адвокатом витрачено 11 годин, вартість яких складає 12 000 грн.
 
Оскаржуючи вказане додаткове рішення відповідач заперечує, щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та вважає його необґрунтованим.
 
Позивач оскаржуючи додаткове рішення вважає, що судом безпідставно зменшено понесені ним витрати, докази понесення яких було надано до суду.
 
Переглядаючи доводи апеляційних скарг сторін, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Положеннями частини 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
 
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
 
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
 
При цьому убачається, що справа за своєю природою не є складною.
 
Отже, районний суд розподіляючи витрати, понесені позивачами на професійну правничу допомогу, дійшла обґрунтованого висновку про часткове заводження заяви та стягнення з відповідача 5 000 грн.
 
При цьому варто зазначити, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
 
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).
 
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості вчинених адвокатом дій, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про наявність підстав для зменшення розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу  в розмірі 5 000 грн.
 
Оскільки судові рішення залишено без змін, підстав для перерозподілу судових витрат та стягненню додаткових немає.
 
Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Смоль Олексія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року залишити без задоволення.
 
Апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року та додаткові рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року та 12 серпня 2024 року залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: