ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2025 року
м. Київ
справа №404/3843/20
провадження № 51-1986км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника засудженого	  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, жителя АДРЕСА_2,
на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2024 року.
Обставини справи

1. Вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда 20 жовтня 2023 року ОСОБА_7  засуджено за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
2. Суд визнав доведеним, що 18 травня 2020 року приблизно о 14:30 на подвір`ї домоволодіння на АДРЕСА_1 , засуджений в ході конфлікту завдав численних ударів руками та ногами по тулубу та голові потерпілої  ОСОБА_8 , заподіявши різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, в тому числі й тяжких, від яких вона згодом померла в лікарні. 
3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без змін.
Вимоги і доводи касаційної скарги 
4. Захисник, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
5. Захист вважає, що апеляційний суд здійснив судовий розгляд неповно, належно не оцінив доказів, неправильно встановив фактичні обставини справи і постановив рішення, яке не відповідає вимогам статті 370 КПК. 
6. Сторона захисту стверджує, що апеляційний суд ретельно не перевірив усіх доводів апеляційної скарги зокрема, про те що:
- у свідків був мотив обмовити засудженого, тому їх показання є недостовірними;
- суд першої інстанції відмовив у призначенні судово-психологічної експертизи, спрямованої на встановлення психічного стану свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час їх допиту в судовому засіданні;
- не було допитано у якості свідків сусіда та лікаря, який надавав медичну допомогу потерпілій.
7. На думку захисника, апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про поновлення судового слідства та повторне дослідження доказів, належним чином не вмотивував свого рішення, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК.
Позиції учасників касаційного розгляду 

8. Засуджений та захисник у судовому засіданні підтримали доводи касаційної скарги.
9. Прокурор заперечила проти задоволення касаційних вимог сторони захисту та просила залишити оскаржене судове рішення без зміни, вважаючи його законним й обґрунтованим.
10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, Суд дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.
12. Частиною 2 статті 433 КПК передбачено, що касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення касаційна інстанція має керуватися статтями 412-414 КПК. 
13. Відповідно до статті 433 КПК касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням перш за все судів попередніх інстанцій. Проте за наявності відповідних доводів сторони кримінального провадження Суд здійснює перевірку того, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.
14. Суд вважає, що у цій справі висновок про доведеність винуватості засудженого підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до статті 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - достатності для прийняття рішення.
Щодо достовірності показань свідків
15. Захисником не наведено жодних доводів щодо недопустимості доказів у кримінальному провадженні. Суть доводів сторони захисту зводиться до того, що покладені в основу обвинувального вироку показання свідків, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є неправдивими, оскільки вони є зацікавленими особами. Мотивом обмовити засудженого була можливість користуватись будинком під час його перебування в місцях позбавлення волі. 
16. Суд нагадує, що в силу вимог статті 433 КПК, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
17. Разом із тим Суд звертає увагу на те, що КПК встановлює запобіжники стосовно недоброчесних свідків, які полягають в тому, що особа повідомляється і несе персональну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Крім того, перехресний допит свідків дає можливість сторонам кримінального провадження викривати їх на недостовірності у показаннях, а також подавати інформацію щодо недоброчесності учасника,
18. У цьому провадженні такі процесуальні вимоги були дотримані. 
19. Як видно з матеріалів справи, згадані свідки були неодноразово допитані в суді першої інстанції, у тому числі й одночасно. Їх показання про причетність саме засудженого до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій були послідовними та за своїм змістом та суттю незмінними як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду. Сторона захисту не була обмежена у перехресному допиті свідків.
20. Припущення сторони захисту щодо наявності у свідків підстав для обмови засудженого суди обґрунтовано розцінили як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.
21. Певні невідповідності в показаннях свідків є неістотними і жодним чином не підтверджують версію обвинуваченого про причетність свідка ОСОБА_10 до побиття потерпілої.
22. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів висновки судів нижчих інстанцій щодо достовірності показань свідків, які узгоджуються з іншими зібраними доказами. 
Щодо неповноти судового розгляду.
23. Захист вбачає неповноту судового розгляду в тому, що не розглянуто клопотання про призначення судово-психологічної експертизи свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки вони можуть вигадувати та спотворювати обставини, які мають значення для кримінального провадження.
24. Згідно з частиною 4 статті 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку статті 225 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 242 КПК проведення експертизи для визначення щирості/нещирості (брехні) показань свідків не є обов`язковим.
25. З огляду на те, що суд не позбавлений можливості надати оцінку в нарадчій кімнаті сприйнятим безпосередньо показанням свідків у сукупності з іншими доказами у справі, призначення судово-психологічної експертизи було недоцільним. Тому Суд відхиляє цей довід.
26. Крім того, захист вважає істотним порушенням процесуального закону, те що не було допитано в судах двох свідків.
27. Суд відхиляє ці доводи з огляду на те, що інкримінований злочин вчинено в присутності інших осіб. Зазначені у касаційній скарзі свідки не були очевидцями події, зокрема сусідка ОСОБА_13 могла лише охарактеризувати засудженого, як жителя вулиці, а щодо лікаря, то він прибув для надання допомоги постраждалій і не міг володіти інформацією важливою для встановлення обставин справи. 
28. Таким чином, показання згаданих свідків не могли вважатися належними доказами, оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, а отже вплинути на висновок про причетність засудженого до заподіяння тілесних ушкоджень.
29. Крім того суд оцінив у сукупності й інші докази у справі, зміст яких детально відображено у вироку, зокрема протоколи слідчих експериментів, висновки судових експертиз, які дали суду підстави зробити висновок щодо доведеності винуватості засудженого поза розумним сумнівом.
Щодо повторного дослідження доказів
30. Суд відхиляє довід захисника про те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.
31. Суд нагадує, що згідно з частиною 3 статті 404 КПК за клопотанням сторони повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, є обов`язковим лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповно або з порушеннями. 
32. Як видно з ухвали, апеляційний суд не ставив під сумнів достовірність доказів, досліджених у суді першої інстанції. У касаційній скарзі не зазначається, які саме обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, залишилися не дослідженими судом першої інстанції, і які дії та рішення суду першої інстанції завадили стороні захисту всебічно і повно їх дослідити.[1]
33. Відмова у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.
Підсумок
34. Отже, суд першої інстанції з`ясував усі передбачені статтею 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, і обґрунтовано визнав отримані докази достатніми для встановлення події злочину та винуватості засудженого. 
35. Встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення отримали правильну правову кваліфікацію за частиною 2 статті 121 КК. 
36. Призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом загальним засадам, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. 
37. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши умотивовані відповіді на всі аргументи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, які переважно повторюються касаційній скарзі захисника. Зміст ухвали відповідає вимогам статті 419 КПК.
38. У Суду немає підстав ставити під сумнів оцінку судами попередніх інстанцій достовірності доказів, а також їх достатності для висновку про винуватість засудженого.
39. Таким чином, Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді: 
 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                                 ОСОБА_3 

[1]  Постанови від 16 квітня 2024 року у справі № 404/6810/20,https://reyestr.court.gov.ua/Review/118558646; від 15 квітня 2024 року у справі № 335/2582/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118520020; від 01 листопада 2022 року у справі № 697/1283/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107533545