ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2876/24                        Головуючий суддя І інстанції Клімова С. В.
Провадження № 22-ц/818/521/25                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про відшкодування шкоди, з них

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2025 року                                                                                 м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Холод М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року, у справі за позовом  ОСОБА_1 до ВП № 1 ХРУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди,-
в с т а н о в и в :
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління  Національної поліції  в Харківської  області, 3-тя особа: Національна поліція України про відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди.
В підготовчому судовому засіданні під час розгляду справи, враховуючи предмет спору судом було ініційовано питання про призначення по вказаній справі судово-психологічної експертизи.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року було призначено по справі № 646/2876/24  за вказаним позовом   ОСОБА_1 судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання :
- Чи є обставини, що досліджуються судом у справі № 646/2876/24 психотравмувальними для ОСОБА_1 ?
- Якщо так, то чи завдані ОСОБА_1 страждання, моральна шкода внаслідок тривалих та незаконних дій у кримінальному провадженні № 120242226170000114 від 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 Кримінального Кодексу України?
- Якщо ОСОБА_1 завдані страждання та моральна шкода, який орієнтований розмір становить грошова компенсація за завдані страждання ( моральну шкоду)? 
Проведення експертизи було доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8а), з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Витребувано з відділу поліції №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області матеріали кримінального провадження досудового розслідування № 120242226170000114 від 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 Кримінального Кодексу України.
Було ухвалено також надати у розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 646/2876/24 та матеріали кримінального провадження досудового розслідування № 120242226170000114 від 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 Кримінального Кодексу України.
Оплату за проведення експертизи компенсувати за рахунок держави.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись з призначенням судової експертизи позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати вказану ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.10.2024р в повному обсязі та ухвалити нове рішення про продовження розгляду судом справи 646/2876/24 по суті без проведення експертизи та повернення справи до суду.
Вказує, що судом не повністю з`ясовані обставини що мають значення для справи, не доведено обставини що мають значення для справи які суд першої інстанції вважає встановленими, а також – на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції , які призвели до постановлення помилкової ухвали судом першої інстанції.
Зауважує судом не досліджено усі наявні докази та обґрунтування предмету позову та спірних правовідносин, судом не вірно тлумачиться предмет позовної заяви та обставини справи. 
Наполягає на тому, що жодна із сторін цієї справи не надавали до суду ніяких заяв та клопотань щодо призначення експертизи, а суд не має права самостійно ініціювати призначення експертизи у випадку. У даному випадку обов`язковість проведення експертизи завданих душевних страждань громадянину ОСОБА_1 відповідачем ГУНП в Харківській області не передбачено ЦПК України. Вважає, що у даному цивільному спорі, на відміну кримінального провадження проведення судової психологічної експертизи не можливо.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи. 
Суд апеляційної інстанції вислухав доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги, - дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованості судового рішення: 1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам рішення суду не відповідає.
Суд на обґрунтування призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі правильно вказав, що за змістом положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції.
Суд також вказав, що відповідно до ст. 13 ЦПК України та зважаючи на предмет поданої до суду позовної заяви, та викладені в позовній заяві підстави позову: наявність та рівень душевних страждань, які були завдані позивачці внаслідок дій/бездіяльності відповідача потребують оцінки спеціальних знань у сфері психології, іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.
Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд у підготовчому провадженні призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 23 ЦК України:
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Встановлення визначених у вказаній нормі ст. 23 ЦК України підстав для відшкодування моральної шкоди має відбуватися після з`ясування судом доведеності фактичних обставин справи, на які позивачка покликається в якості підстави свого позову. Один із засобів доказування, який визначений у ст. 76 ЦПК України, є висновки експертів.
Згідно ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є:
1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;
2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;
3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
4) вирішення відводів;
5) визначення порядку розгляду справи;
6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
У частині 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема:
5) може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи;
6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі;
7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше;
8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста;
15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті;
16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання;
19) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Суд у контексті вказаних норм цивільного процесуального права у підготовчому провадженні не повністю з`ясував перелік засобів доказування, які сторони надали на підтвердження своєї правової позиції, які конкретно підстави позову для їх оцінки потребують спеціальних знань та призначення судової експертизи, не встановив зазначені у ч. 7 ст. 81 ЦПК України підстави для її призначення за ініціативою суду, діяв всупереч приписів ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо порядку судового керівництва процесом, та за відсутності відповідного клопотання учасників справи призначив судову експертизу, внаслідок чого порушив принципи диспозитивності та рівності сторін перед судом, який є елементом принципу змагальності. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252, п. 9 ч. 1 ст. 253  ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи, на час її проведення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, суд першої інстанції діяв поза межами своїх дискреційних повноважень та порушив процесуальний порядок призначення судової експертизи, що призвело до постановлення помилкової ухвали та безпідставного зупинення провадження у справі, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України необхідно скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року скасувати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 25 лютого 2025 року.

Головуючий                                                                          В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                         Ю.М. Мальований.

                         Н.П. Пилипчук.