ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 грудня 2024 року 	м.Суми	

Справа №574/1257/23 
Номер провадження 22-ц/816/1392/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Буринська міська рада Конотопського району,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Потураєва Сергія Валерійовича 
на рішення Буринського районного суду Сумської області від 18 березня 2024 року, у складі судді Гука Т.Р., ухвалене у м. Буринь, повний текст якого складено 19 березня 2024 року,

                                                     в с т а н о в и в :

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Потураєва С.В., звернувся до суду з позовом до Буринської міської ради Конотопського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його рідного брата ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 , в Комунальній установі Сумської обласної ради «Сумський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці», був похований в селі Клепали. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,8735 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5920984100:05:003:0050, яка знаходиться на території колишньої Клепалівської сільської ради. За життя спадкодавець надав йому довіреність на отримання коштів або продуктів вирощування за користування ділянкою орендарем.
Свої вимоги мотивував тим, що 21 листопада 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бирченка Ю.В. з питанням оформлення спадщини після смерті брата, де отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як на дату смерті ОСОБА_2 діяв та був чинним п. 3 Постанови КМУ №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Враховуючи цю обставину, він розраховував, що заяву про прийняття спадщини можна подати до 22 листопада 2023 року. Повернення до 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини відбулось на підставі Постанови КМУ №469 від 09 травня 2023 року, якою п. 3 було виключено. Вказані зміни набули чинності 18 червня 2023 року. Після скасування двозначності застосування правової норми призвело до того, що він розраховуючи на нові правила, пропустив 6-місячний термін.
Крім того, спадкову справу потрібно відкривати в м. Суми, але через воєнні дії міст через річку Сейм був зруйнований, а понтонна переправа через річку була збудована та запущена 07 вересня 2023 року.
Посилаючись на викладені обставини, просив суд визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті рідного брата ОСОБА_2 .
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 18 березня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Буринської міської ради Конотопського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Потураєв С.В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.
Вказує, що надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 суд першої інстанції помилково зазначив про його обізнаність щодо шестимісячного строку для прийняття спадщини і що до закінчення цього строку він звертався до нотаріуса за місцем проживання в м. Буринь, а отже внесення змін до постанови КМ України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» щодо перебігу строку для прийняття спадщини під час дії воєнного стану не могли призвести до пропуску позивачем вказаного строку. 
Вважає, що змінивши у період дії воєнного стану строки для подання заяви про прийняття спадщини, Кабінет Міністрів України визначив інші, ніж були передбачені раніше, правила спадкування на період дії воєнного стану. Така двозначність застосування правової норми, що існувала до 18 червня 2023 року, після скасування, призвела до того, що громадяни, розраховуючи на нові правила, пропустили шестимісячний строк саме через порушення державою принципу правової визначеності. 
Доводить, що позивач звернувся до нотаріуса в межах строків з врахуванням зупинення перебігу цього строку у зв`язку із введенням воєнного стану. Позивач вважав, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства, керуючись постановою КМ України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений, інших спадкоємців не має.  Відповідач не заперечував проти задоволення позову у разі наявності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у ОСОБА_1 було «законне сподівання» в успадкуванні прав на нерухоме майно брата. 
Звертає увагу суду, що місцем відкриття спадщини є м. Суми від якого відстань до місця його проживання 80 км, тому через воєнний стан, часті повітряні тривого, комендантські години позивач, який є людною похилого віку, пенсіонером, мав значні перешкоди для відвідування обласного центру, підготовки та подання заяви про відкриття спадкової справи і повернення додому. 
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки їх позиція, зокрема позивача та його представника – адвоката Потураєва С.В., є чіткою і зрозумілою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми Сумської області помер рідний брат позивача – ОСОБА_2 , (а.с. 14, 16, 17-18).
Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Буринським відділом ДРАГС Конотопського району Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 2,8735 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5920984100:05:003:0050, яка знаходиться на території колишньої Клепалівської сільської ради (а.с. 20-22).
За даними довідки директора КУ Сумської обласної ради Сумський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці №07.01 від 28 вересня 2023 року ОСОБА_1 , підопічний пансіонату ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований з 11 грудня 2013 року та проживав по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).
Згідно довідки ВК Буринської міської ради від 17 листопада 2023 року №221 ОСОБА_1 поховав свого брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).
Згідно з інформаційної довідки з Спадкового реєстру, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена (а.с. 27).
Відповідно до письмових роз`яснень приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бирченка Ю.В. від 21 березня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадщини після смерті брата ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 26).
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не підтверджено належними доказами неможливість звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті брата у встановлений законом строк, а також існування об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали подачу ним заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Внесення змін до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» щодо перебігу строку для прийняття спадщини під час дії воєнного стану не могли призвести до пропуску позивачем вказаного строку.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до змісту ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.
Оскільки ОСОБА_1 не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, він на підставі ст. 1272 ЦК України звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що з 22 січня 2023 року (час відкриття спадщини) до звернення до нотаріуса 21 листопада 2023 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, не знав про пропуск строку на прийняття спадщини, оскільки на дату смерті ОСОБА_2 діяв та був чинним п. 3 Постанови КМУ №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Враховуючи цю обставину, він розраховував, що заяву про прийняття спадщини можна подати до 22 листопада 2023 року.
Оцінюючи доводи заявника про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Брат позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України день смерті особи є часом відкриття спадщини, однак протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_1 не заявляв про своє право на спадкування.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про неможливість звернення позивача із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса через введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року. 
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.
06 березня 2022 року постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» доповнено п. 3, яким установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.
Постановою КМ № 719 від 24 червня 2022 року п. 3 постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» змінено, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
Однак, починаючи з 18 червня 2023 року, постановою КМ № 469 від 09 травня 2023 року п. 3 постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено, тобто повернуто 6-ти місячний строк для прийняття спадщини.
Як вбачається, як з часу відкриття спадщини, так із часу скасування зупинення на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини, позивач мав достатньо часу та можливостей звернутися до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .   
Крім того, відхиляючи доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 щодо перебігу строку на прийняття спадщини на час дії воєнного стану, не могли призвести до пропуску позивачем вказаного строку, колегія суддів враховує висновок Верхового Суду зроблений у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21.
Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України).
Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України).
У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства (вимір ієрархії по горизонталі) (див. Цивільний кодекс України: науково-практичний коментар. Т. 1: Загальні положення. Особи / за ред. І. В. Спасибо-Фатєєвої. - Харків: ЕКУС, 2020. - С. 45).
Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (див. рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), Верховним Судом України (див. постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188 цс 20).
Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України).
Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:
правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;
строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);
законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;
пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 , проживаючи в іншому населеному пункті, не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса у м. Суми із заявою про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори відповідно до п. 2 глави 10 Порядку «Про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Мінюст від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Позивачем не доведено існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, а обставини, на які він посилався як на підставу для визначення йому додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати право на подання заяви про прийняття спадщини.  
Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
   
                                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Потураєва Сергія Валерійовича залишити без задоволення, а рішення Буринського районного суду Сумської області від 18 березня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина