ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/5403/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року (суддя Каднікова Ганна Володимирівна) в адміністративній справі 
за позовом   ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області                 
про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:  визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 13.11.2017 по 02.08.2021 за Списком № 1 та призначити пенсію 20.12.2023 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 01.07.2000 по 15.10.2008 з врахуванням заробітної плати за періоди липня 2000 року - жовтень 2008 року згідно з довідками нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 07.11.2023 № 23/08-23, № 24/08-23. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 0470580024617 від 22.12.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби з 01.07.2000 по 15.10.2008 та з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в  Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 20.12.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була скерована для розгляду до ГУ ПФУ в Харківській області.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   від 22.12.2023 № 047050024617 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. 
У названому рішенні зазначено: «страховий стаж особи становить – 31 рік 04 місяці 22 дні, з урахуванням стажу роботи за списком № 1. Підтверджений стаж роботи за списком № 1 – 9 років 4 місяці 04 дні, з урахуванням військової служби. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 01.07.2000 по 15.10.2008, оскільки на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794, від 08.06.1998 № 832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років. Починаючи з 01.07.2000 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період після 01.07.2000 за даними персоніфікованого обліку. В індивідуальних відомостях про застраховану особу за вказаний період відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України. Надані довідки про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 07.11.2023 № 23/08-23-№ 24/08-23 не відповідають вимогам довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплату страхових внесків за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від  04 лютого 2021 року № 3-1, в зв`язку з цим відсутні підстави для зарахування періоду проходження служби з липня 2000 року по 15.10.2008, також відсутня сплата страхових внесків за 2004-2006 роки.
Незгода з таким рішенням відповідача стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
За результатом розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку, що проходження військової служби з 01.07.2000 по 15.10.2008 має бути зарахований до страхового стажу позивача. Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання  зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 13.11.2017 по 02.08.2021 за Списком № 1, суд виходив з того, що відповідачем  не розглядався вказаний період, оскільки відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України судовому захисту підлягає виключно порушене право позивача, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити. 
Позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції, а відтак межами апеляційного перегляду справи є з`ясування чи є вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності зарахування  до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 01.07.2000 по 15.10.2008. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. 
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.04.1992 ОСОБА_1 підтверджується, що з 14.02.2003 по 15.10.2008 позивач проходив службу в МНС, органах і підрозділах цивільного захисту.
Натомість відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 01.07.2000 по 15.10.2008, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу за вказаний період відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно зі ст. 20 Закону № 1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Ненадходження відрахувань із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України за спірні періоди, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні відповідного стажу роботи до страхового стажу для призначення пенсії.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом  при прийнятті оскаржуваного  рішення протиправно не зараховано позивачеві військову службу.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року в адміністративній справі № 160/5403/24 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з 27 лютого 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 27 лютого 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова