ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/28/25 Справа № 227/1203/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Притуляк С. А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 грудня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., 
при секретарі судового засідання        Примак Н.,
за участю захисника адвоката        Верби А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Верби А.І. на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від20 червня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок,536,80 грн.
в с т а н о в и л а:
постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин:
06.04.2024 року о 23:16 годині в м. Добропілля на вул. Першотравнева, 23, ОСОБА_1 керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від20 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На зазначену постанову захисник адвокат Верба А.І. ,який діє у захист прав і законах інтересів ОСОБА_1 , оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник адвокат Верба А.І. зважає на те, що дана постанова винесена з порушенням норм як процесуального адміністративного закону так і неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, а також - не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставного та незаконно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явились, при цьому належним чином повідомлявся про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомив причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.
Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів, викладених в апеляційній скарзі; вислухавши пояснення в судовому засіданні захисника адвоката Верби А.І. апеляційної інстанції, який апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 06.04.2024 року о 23:16 годині в м. Добропілля на вул. Першотравнева, 23, ОСОБА_1 керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху
В підтвердження провини  ОСОБА_1 до протоколу було додано рапорт інспектора поліції, на підтвердження обставин, викладених в протоколі, відеозапис з нагрудних камер поліцейських
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. 
В підтвердження вини  ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом факту відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, а сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів. 
Щодо наданих відеозаписів з відео реєстратора та нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, суд зазначає та виходить з наступного. 
В силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України"). Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. 
При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації. 
Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень. 
Під час розгляду справи ОСОБА_2 надав пояснення, що дії працівників поліції були направленні виключно на спонукання до вчинення адміністративного правопорушення.
Працівники поліції надали фрагменти відеозаписів, які не можуть слугувати належним доказом по справі, оскільки відеозаписи мають бути достатніми для встановлення фактичних обставин справи, послідовними щоб мати можливість перевірити суттєві обставини, які б дозволили перевірити процедуру проходження огляду та відповідні діі? працівників поліції? та повинні містити відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи у хронологічній? послідовності. 
Відповідно до п. 4, 5 розділу II Інструкції? із застосування органами та підрозділами поліції? технічних приладів і технічних засобів, що мають функції? фото-i кінози?омки, відеозапису, засобів фото- i кінози?омки, відеозапису, затвердженоі? наказом Міністерства внутрішніх справ Украі?ни від 18.12.2018 р. No 1026, зареєстрованою? в Міністерстві юстиції? Украі?ни 11.01.2019 р. за No28/32999 включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальноі? поліцеи?ськоі? операціі?, а відео зи?омка ведеться безперервно до і?і? завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцеи?ського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для прии?мання і?жі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцеи?ськии? переконується в точності встановлених на пристроі? дати та часу.
В порушення зазначеного наказу МВС, поліцеи?ськими надано до суду першої? інстанції?, відеозапис, який? є неповним, фрагментарним, та не відображає повністю обставин правопорушення. 
Апеляціи?ним судом від 16 жовтня 2024 року адвокату Верба А.І. задоволене клопотання про направлення до відділу поліції? N1 Покровського РУП (м. Добропілля) Донецькоі? області адвокатський? запит , у якому просив надати повні копіі? відеозаписів з озвученням, проте копіі? таких відеозаписів не було надано, що унеможливлює спростувати твердження допитаного у судовому засіданні ОСОБА_1 про те, що він просив працівників поліції? відвести и?ого для огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції? до закладу охорони здоров`я.
Такі твердження апелянта в суді апеляційної інстанції не спростовані змістом відеозаписів, що надані працівниками поліції? до матеріалів справи. 
Досліджені під час апеляціи?ного розгляду відеозаписи є: 
перший файл: 06.04.2024 р., початок: 23: 15: 13; кінець: 23:20:13. З кінця першого фаи?лу у часі з «23:20: 13:» до початку другого фаи?лу у часі «23:26: 30:» відеозапис не є безперервним, не зафіксовано 6 хвилин 17 секунд фрагменту відео запису; другий файл: 06.04.2024 р., кінець: 23: 41: 30:третій файл: 06.04.2024 р., кінець: 23: 43: 07; початок: 23: 26: 30; початок: 23: 41: 30; 
Будь-які інші відео фаи?ли які б повністю відтворювали подіі?, та спростовували твердження Воронова матеріали справи не містять. 
Таким чином процедура проведення огляду в даному випадку не відповідає вимогам закону, відеозапис в обсязі, що необхідний? для перевірки законності процедури огляду матеріали справи не містять. 
Враховуючи викладене, наявні підстави вважати, що працівниками поліції? грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП та приписи Інструкції?, під час проведення огляду та складання протоколу, якии? є актом обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, що безпідставно залишено поза увагою суддею суду першої? інстанції?. 
З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень. 
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких.
За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. 
З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі, справі про адміністративне 
Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.
Керуючись статтями 293, 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу захисника Верби А.І., в інтересах ОСОБА_1 , задовільнити.
Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського апеляційного суду                                        І.М. Свіягіна