РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 569/17503/24
Провадження № 22-ц/4815/117/25

       Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  

головуючого судді - Шимківа С.С.,
суддів:   Боймиструка С.В., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання - Хлуд І.П.,

учасники справи:
боржник         – ОСОБА_1 ,
стягувач         – ОСОБА_2 ,
особа, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржується – головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненкова Олена Юріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Любаренком Ігорем Олеговичем на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року (постановлену у складі судді Тимощука О.Я.) про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненкової Олени Юріївни,  

в с т а н о в и в :

       08 вересня 2024 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Любаренком І.О. подано до суду скаргу на дії державного виконавця, яка обґрунтована наступним.
У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року  позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними - задоволено частково. 
Визначено ОСОБА_2 наступний спосіб у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- щовівторка та щочетверга з 18.30 год. до 20.00 год.;
- у І і ІІІ суботу та ІІ і IV неділю місяця з 10.00 год. до 15.00 год.;
- у дні народження дітей, щорічно протягом 1,5 год за місцем проживання дитини іменинника або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця) ; 
- у день народження батька дітей, щорічно 20 грудня, з 13.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо часу та місця). 
Порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочено на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном. 
На час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, зобов`язано матір дітей ОСОБА_1 організувати щоденне спілкування дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. протягом 30 хвилин.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У подальшому відповідач оскаржила зазначене рішення в апеляційному порядку та його було змінено постановою Рівненського апеляційного суду від 22 червня 2023 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 організовувати у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном щоденне спілкування дітей з батьком у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. протягом 30 хвилин.
Зобов`язано ОСОБА_1 , у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном, організовувати спілкування дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 19.00 год., протягом 30 хвилин.
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року (у не зміненій за результатами апеляційного перегляду частині) та постанову Рівненського апеляційного суду від 22 червня 2023 року – залишено без змін.
       11 серпня 2023 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист № 569/14585/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 , у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном, організовувати спілкування дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 19.00 год., протягом 30 хвилин.
       На виконання даного виконавчого документа 21 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження № 72573019.
07 листопада 2023 року до відділу ДВС надійшли докази від ОСОБА_1 (диск із відеозаписом від 10.10.2023 року) про те, що вона намагалася забезпечити відеозв`язок, однак діти відмовляються спілкуватися з батьком. 
28 листопада 2023 року та 27 грудня 2023 року державним виконавцем винесено постанови про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700,00 грн та, відповідно, 3400,00 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.
18 січня 2024 року ОСОБА_1 знову надано докази того, що вона забезпечує відеозв`язок, проте діти відмовляються контактувати з батьком.
Постановою від 09 квітня 2024 року виконавче провадження закінчено за п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".
Тобто, незважаючи на належне виконання рішення суду та всупереч наявним доказам, отриманим від ОСОБА_1 , державним виконавцем встановлено невиконання останньою рішення суду. 
Вищезазначені постанови державного виконавця Сумко Т.С. не отримувала та дізналася про них під час усної бесіди її матері (та представника по довіреності) з державним виконавцем 27.08.2024 року.
Копії цих постанов було отримано її представником – Адвокатським бюро "Любаренко та Партнери" в особі Любаренка І.О. 05.09.2024 року з державного офіційного ресурсу Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/.
Просив поновити строк на звернення зі скаргою та визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненкової О.Ю. від 09.04.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 72573019. 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року відмовлено представнику ОСОБА_1 – адвокату Любаренку Ігорю Олеговичу у поновленні процесуального строку на звернення до Рівненського міського суду Рівненської області із скаргою на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненкової Олени Юріївни від 09.04.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 72573019.
Скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Любаренко Ігоря Олеговича залишено без розгляду та повернуто скаржнику.
Судове рішення обґрунтовано тим, що інший представник ОСОБА_1 – адвокат Гладчук З.Я. ознайомилася із усіма матеріалами виконавчого провадження №72573019 – 25.04.2024 року, про що наявна відмітка у його матеріалах.
Окрім того, у матеріалах справи наявна копія скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця по справі № 460/4907/24, яку було подано до Рівненського окружного адміністративного суду та у якій ОСОБА_1 зазначає, що про порушення своїх прав, свобод та законних інтересів вона дізналася 25 квітня 2024 року, а не 27.08.2024 року, як це вказує її представник – адвокат Любаренко І.О.
Таким чином, початком відліку 10-денного строку є момент ознайомлення із матеріалами справи адвокатом Гладчук З.Я., а не дата укладення договору про надання правничої допомоги з іншим представником.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Любаренка І.О. оскаржила її в апеляційному порядку. 
Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що вважає оскаржуване судове рішення таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
25.04.2024 року представник скаржника ознайомилася з матеріалами справи, в яких була відсутня постанова про закриття виконавчого провадження.
Після чого нею (представником скаржника) були подані скарги (справа № 569/8327/24 та № 460/4907/24).
У зазначених справах представником Сумко Т.С. не ставилося питання про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 72573019 від 09.04.2024 року.
При цьому поставлені в них питання про скасування постанов про накладення штрафів не були розглянуті по суті спору, а були залишені без розгляду з процесуальних питань.
Представнику скаржника не було надано копії оскаржуваної постанови під час ознайомлення її з матеріалами виконавчого провадження 25.04.2024 року.
Крім того, до відділу ДВС тричі направлялися відеодокази того, що свій обов`язок із забезпечення відеозв`язку ОСОБА_1 сумлінно виконує, однак діти відмовляються спілкуватися з батьком.
Тобто державним виконавцем, незважаючи на належне виконання рішення суду та всупереч наявним доказам, встановлено невиконання останньою вищезазначеного рішення.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненкової Олени Юріївни від 09.04.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 72573019. 
11 грудня 2024 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненковою О.Ю. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2024 року надіслана ОСОБА_1 09.04.2024 року за вихідним № 108587 простим поштовим відправленням за адресою, що вказана у виконавчому документі.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
15 січня 2025 року ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, який не може бути прийнятим до уваги апеляційним судом, оскільки поданий із порушенням положень ст. 360 ЦПК України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду, яким зобов`язано ОСОБА_1 , у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном, організовувати спілкування дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 19.00 год., протягом 30 хвилин, 11 серпня 2023 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист.
На підставі цього виконавчого документа 21 серпня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненковою О.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 72573019.
У подальшому, 28 листопада 2023 року та 27 грудня 2023 року цим же державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду. 
09 квітня 2024 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Вбачається, що з матеріалами виконавчого провадження №72573019 ОСОБА_6 (представник ОСОБА_1 ) ознайомилася 25.04.2024 року.
08 вересня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Любаренка І.О. до суду першої інстанції подано скаргу на дії державного виконавця, у якій просить поновити строк на звернення зі скаргою та визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 09.04.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 72573019. 
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
У ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.
Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 2608/20647/12.
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі №466/948/19 зазначено, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 оскаржує діяльність головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненкової О.Ю., які полягають у винесенні необґрунтованої постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2023 року.
Крім того, представником скаржниці заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки ОСОБА_1 , у період дії воєнного стану в Україні, пербуває з дітьми за кордоном. Постанови про накладення на боржника штрафу від 28.11.2023 року та від 27.12.2023 року не отримували, як і не отримувала постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2024 року.
Копії постанов було отримано представником ОСОБА_1 – адвокатом Любаренко І.О. 05.09.2024 року з державного офіційного ресурсу Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/.
Залишаючи без розгляду подану представником Сумко Т.С. скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, інший представник ОСОБА_1 – адвокат Гладчук З.Я. ознайомилася із усіма матеріалами виконавчого провадження №72573019 25.04.2024 року, про що у ньому наявна відповідна відмітка та що підтверджує і сама скаржниця.
       Жодних доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав лише 27.08.2024 року, суду не надано. 
Матеріали справи містять докази обізнаності ОСОБА_1 із оскаржуваною постановою, тому покликання її представника – адвоката Любаренка І.О. про неповідомлення її попереднім представником – адвокатом Гладчук З.Я. спростовуються наявними доказами звернення ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця до Рівненського окружного адміністративного суду по справі №460/4907/24. 
Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з наступних підстав.
Положеннями ст.18 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, зокрема, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Частиною 1 ст.19 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Згідно абзаців 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Ураховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання, протягом розумного строку, відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.
Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України.
Поновлення пропущеного строку для подання скарги відбувається виходячи із поважності причин його пропуску. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.
Вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.
При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.
Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 року та від 11.10.2019 року у справі №910/22695/13 дійшов висновку, що за відсутності обов`язку у сторін виконавчого провадження відстежувати автоматизовану систему виконавчого провадження, та за відсутності доказів направлення приватним виконавцем постанови про вчинення дії у виконавчому провадженні (документа виконавчого провадження), є передчасними висновки судів попередніх інстанцій про неповажність наведених скаржником причин пропуску відповідного процесуального строку та про залишення скарги без розгляду. Не направлення державним виконавцем таких документів може свідчити про порушення прав скаржника бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів.
Подібні висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі №918/539/16, та від 24.10.2022 року у справі № 910/18480/20.
Таким чином, існує усталена судова практика, що не направлення документів виконавчого провадження є достатньою підставою для визнання причин пропуску поважними та поновлення судами пропущеного строку.
Однак, у даному випадку суд першої інстанції не дослідив обставину направлення (не направлення) державним виконавцем документів виконавчого провадження скаржнику.
Відсутність доказів направлення державним виконавцем таких документів скаржнику свідчить про порушення прав останнього бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів.
Права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у порядку, встановленому Законом "Про виконавче провадження" та відповідними підзаконними нормативними актами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обмежившись лише посиланням на дату ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представника скаржниці – адвоката Гладчук З.Я. та зазначення цієї дати ОСОБА_1 у скарзі, на дії державного виконавця по справі № 460/4907/24, яку було подано до Рівненського окружного адміністративного суду та, предметом оскарження якої були постанови про накладення штрафу від 28.11.2023 року та 27.12.2023 року, та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2024 року № 33937, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для визнання наведених представником скаржниці причин пропуску процесуального строку поважними.
Супровідний лист, долучений до матеріалів справи (а.с. 175) не є належним доказом направлення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 . 
Також відсутні докази отримання нею чи її представником копії вищевказаної постанови.
Щодо вимог апеляційної скарги про необхідність визнання протиправною та скасування ухвали суду першої інстанції, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки судом першої інстанції скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником на дії державного виконавця по суті не розглядалася, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень ухвалити судове рішення по суті заявлених вимог.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 18, 19, 28 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Любаренка Ігоря Олеговича задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року скасувати.
Справу направити до Рівненського міського суду Рівненської області  для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2025 року.

Головуючий суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                 Боймиструк С.В.
                
                Хилевич С.В.