УХВАЛА
 
07 січня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 681/12/24
провадження № 61-17535ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
 
В обґрунтування позову зазначала, що 19 квітня 2020 року приблизно о 02:20 год. ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Фіат Добло», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Київська та Степана Бендери в м. Полонне допустив перехресне зіткнення з автомобілем марки «Ауді 80», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито на підставі пункту першого частини другої статті 284 КПК України.
 
Вказувала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості та потребували надання медичної допомоги. Тож позивачка у квітні (7 робочих днів), у травні (весь місяць) та у червні (6 робочих днів) перебувала на лікарняному та втратила заробіток у розмірі 38 627 грн, виходячи з розрахунку п`ятикратного мінімального розміру заробітної плати станом на момент отримання нею тілесних ушкоджень, тобто на квітень 2020 року.
 
Крім того, ОСОБА_1 отримала великий емоційний стрес, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, унеможливило продовження активного громадського життя та працю по господарству
 
Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду в розмірі 42 127 грн, а саме: 3 500,00 грн - витрати за надання правничої допомоги, 38 627,00 грн - втрачений заробіток, а також 95 000,00 грн - у відшкодування моральної шкоди; стягнути з МТСБУ на свою користь 9 748,00 грн витрат на лікування та 4 740,00 грн моральної шкоди.
 
Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.
 
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн, завдану кримінальним правопорушенням. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Додатковим рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 699,93 грн судового збору.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2024 року в частині задоволених позовних вимог змінено, зменшено суму відшкодування моральної шкоди до 30 000,00 грн. Додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2024 змінено, зменшено розмір судового збору до 300,66 грн. Компенсовано ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 599,50 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
У грудні 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
 
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у справі складає 137 127,00 грн (42 127 грн + 95 000,00 грн), яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250= 757 000,00 грн).
 
Враховуючи зазначене вище, постанова Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Посилання заявниці на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков                                                    Р. А. Лідовець                                                            Д. Д. Луспеник