ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 грудня 2024 року                                                            м. Чернівці
справа № 725/1232/24
провадження №22-з/822/111/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.
секретар Бугай В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Колективного підприємства «Рембудмонтаж» адвоката Бартусевич Влади Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом Колективного підприємства «Рембудмонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, відсотків річних,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Колективне підприємство «Рембудмонтаж» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, відсотків річних.

Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 вересня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Колективного підприємства «Рембудмонтаж» інфляційні втрати в розмірі 184 643,32 грн. та 3% річних у розмірі 42 364,28 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Колективного підприємства «Рембудмонтаж» 3 222,07грн. судового збору та 20 000 грн. витрат на правничу допомогу. 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 вересня 2024 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення
До апеляційного суду надійшла заява представника КП «Рембудмонтаж» адвоката Бартусевич В.М. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційний розгляд справи в сумі 5000 грн.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткової постанови слід задовольнити, з огляду на наступне.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать довідки про доставку електронних листів наявні в матеріалах справи.
23 грудня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява представника КП «Рембудмонтаж» адвоката Бартусевич В.М. про розгляд справи без її участі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою.   Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників.   Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду заяви, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути заяву за відсутності сторін.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч.1 ст.1 зазначеного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. ст. 1, 26, 30  адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до с. 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Тобто з аналізу викладеного слід зробити висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача по справі в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Бартусевич В.М. на підставі Ордеру Серія №1028178, який виданий на підставі Договору про надання правової допомоги від 12 серпня 2021 року. 
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, адвокатом Бартусевич В.М. надано Додаткову угоду №5 до договору про надання правової допомоги від 13 листопада 2024 року, акт приймання – передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2024року.
З додаткової угоди та акту приймання – передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги вбачається, що сторони визначили гонорар за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у фіксованій сумі 5000 грн.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Заперечень з боку сторони відповідача, щодо не співмірності зазначеного розміру витрат на правничу допомогу, не надходило.
Враховуючи зазначене, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу за апеляційний розгляд.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву представника Колективного підприємства «Рембудмонтаж» адвоката Бартусевич Влади Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Колективного підприємства «Рембудмонтаж» 5 000 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги за апеляційний розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді                                      І.Б. Перепелюк

                                                Н.К. Височанська

                                                О.О. Одинак