ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2025 р. 	Справа № 440/11132/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков) по справі № 440/11132/24
за позовом        Головного управління ДПС у Полтавській області  
до         ОСОБА_1                          
про стягнення коштів з рахунків платника податків за податковим боргом,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:
- стягнути податковий борг з ОСОБА_1 в сумі 23 835,49 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів до бюджету України.
В обґрунтування позову зазначило, що відповідач має податковий борг   у розмірі 23 835,49 грн, який у добровільному порядку не сплачений, а тому наявні правові підстави для його стягнення у судовому порядку.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 позов задоволено.
ОСОБА_1 (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що стягнута судом сума боргу є пенею, що нарахована на борг минулих років.
Отже судом не застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню, та як наслідок безпідставно стягнуто пеню, що нарахована на  податковий борг, який є безнадійним та мав бути списаний контролюючим органом.
З посиланням на ст.ст. 57, 20, 14, 101 ,102 ПК України зазначає, що податковий борг ОСОБА_1 виник внаслідок донарахованих податковим органом грошових зобов`язань з ПДВ, які стали узгодженими в 2010 за результатами судового оскарження.  З 02.12.2010 сума грошового зобов`язання набула статусу податкового боргу та 30.12.2010 податковим органом винесено податкову вимогу.
Проте з позовом про стягнення податкового боргу податкових орган звернувся лише 16.09.2024  тобто через 14 років, тобто поза межами 1095 днів.
Вважає, що податковий борг мав бути списаний, а не стягнутий в примусовому порядку. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідачем подано відповідь на відзив позивача, в якому просить  врахувати надані письмові пояснення та відмовити у задоволенні позову,  а відзив на апеляційну скаргу вважати необґрунтованим та безпідставним.
У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_2 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає не задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у ГУ ДПС у Полтавській області.
09.02.2010, за наслідками документальної перевірки, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: 
-№ 0027041702/0/219, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 24 163, 43 грн.;
-№ 0027031702/0/220 про донарахування ФОП ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість в розмірі 155 284, 50 грн (в тому числі, за основним платежем - 103 523,00 грн., за штрафними санкціями - 51 761,50 грн).
За наслідками судового оскарження ФОП ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень, постановою  Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2010 у справі № 2а-1996/10/1670, яка набрала законної сили, у задоволенні позову відмовлено.  
30.12.2010 податковим органом сформовано податкову вимогу форми "Ф" №1/5417/5983 про необхідність ФОП ОСОБА_1  сплатити податковий борг у загальному розмірі 176 499,43 грн. за узгодженими податковими зобов`язаннями, яке отримано відповідачем 20.01.2011, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14, зв.б. а.с. 15).
ОСОБА_1 частково сплатив грошові зобов`язання з ПДВ та податку на доходи фізичних осіб, у зв`язку з чим станом на травень 2011 р. за ним значився податковий борг:
з податку на додану вартість - 154 749,61 грн;
з податку з доходів фізичних осіб - 21 749,82 грн.
У травні 2011 р. Кременчуцька об`єднана державна податкова інспекція у Полтавській області звернулась до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 вищевказаного податкового боргу.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2011 у справі № 2а-1670/4031/11, яка набрала законної сили 09.08.2011 стягнуто з ФОП ОСОБА_1 податковий борг:
- по податку на додану вартість в сумі 154 749 грн. 61 коп. на р/р 31111029700008, код платежу 14010100; одержувач УДК у м. Кременчук, код 34698778, банк одержувача ГУДК України у Полтавській області, МФО 831019;
- по податку з доходів фізичних осіб в сумі 21 749 грн. 82 коп. на р/р 33219800700008, код платежу 11010100; одержувач УДК у м. Кременчук, код 34698778, банк одержувача ГУДК України у Полтавській області, МФО 831019. 
Як зазначив позивач, ним вживались заходи примусового погашення податкового боргу, зокрема, в межах виконавчого провадження проведені стягнення з ОСОБА_1 :
- 31.01.2019 на суму 6 782,16 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1613 від 30.01.2019;
- 14.05.2019 на суму 2 438,88 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6789 від 13.05.2019;
- 13.09.2019 на суму 4 472,38 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 12365 від 11.09.2019.
У 2019 р. ГУ ДПС у Полтавській області нарахувало ОСОБА_1 пеню на несплачений борг з ПДВ в загальному розмірі 23 835,49 грн, а саме:
31.01.2019 за період з 30.12.2010 по 30.01.2019 в розмірі 11 848,01 грн;
14.05.2019 за період з 30.12.2010 по 13.05.2019 в розмірі 4 279,72 грн;
13.09.2019 за період з 30.12.2010 по 12.09.2019 в розмірі 7 707,76 грн, що підтверджується розрахунком суми податкового боргу (а.с. 8).
З моменту виникнення податкового боргу по теперішній час борг не переривався, що підтверджується копіями ІКП з податку на додану вартість та не спростовується відповідачем (а.с. 51-62).
У зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку узгоджених сум грошових зобов`язань в загальній сумі 23 835,49 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має податковий борг, який в добровільному порядку не сплачено, позивачем дотримано процедуру його стягнення, що є підставою для задоволення позову.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п. 56.18. статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу.
Стягненню несплачених у зазначені вище строки грошових зобов`язань передує певна процедура, визначена Податковим кодексом України.
Відповідно до п. 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).
Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Приписами п. 59.5 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Зміст вказаних правових норм свідчить, що законодавець встановлює певні процедури, яких має дотриматись контролюючий орган до звернення до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу - направлення платнику податків податкового повідомлення-рішення (у випадку донарахування податкового зобов`язання контролюючим органом), узгодження суми податкового зобов`язання; направлення податкових вимог.
При цьому, момент узгодження суми податкового зобов`язання законодавець пов`язує або з подачею податкової декларації, або з отриманням платником податків податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання, за винятком випадків оскарження такого податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що податковий борг виник на підставі несплаченої платником податків пені, нарахованої в 2019 податковим органом на податковий борг з ПДВ по податковому повідомленню-рішенню від 09.02.2010. 
Разом з тим, апелянт вважає, що ГУ ДПС у Полтавській області не мало правових підстав для нарахування йому пені на несплачену суму з ПДВ, податковий борг з якої виник у 2010 році та станом на час такого нарахування (2019 р.) мав статус безнадійного, проте безпідставно не списаний контролюючим органом. 
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Підпунктом «а» пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно з п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Пунктом 101.5 ст. 101 ПК України встановлено, що  контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Відповідно до п. 102.4. ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. 
Наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2022  № 220 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 220).
Підпунктом 5 пункту 2 розділу ІІ Порядку №220 визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №220 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу.
Колегія суддів зазначає, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податкового боргу до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №823/127/17, від 16.09.2022 у справі № 160/10941/19.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у травні 2011 р., тобто в строк, встановлений ст. 102 ПК України, Кременчуцька об`єднана державна податкова інспекція у Полтавській області вживала дії щодо стягнення боргу шляхом звернення до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу з ПДВ у розмірі 154 749,61 грн. 61 коп. та податку з доходів фізичних осіб в розмірі 21 749, 82 грн.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2011 у справі № 2а-1670/4031/11, яка набрала законної сили 09.08.2011 стягнуто з ФОП ОСОБА_1 податковий борг:
- по податку на додану вартість в сумі 154 749 грн. 61 коп. на р/р 31111029700008, код платежу 14010100; одержувач УДК у м. Кременчук, код 34698778, банк одержувача ГУДК України у Полтавській області, МФО 831019;
- по податку з доходів фізичних осіб в сумі 21 749 грн. 82 коп. на р/р 33219800700008, код платежу 11010100; одержувач УДК у м. Кременчук, код 34698778, банк одержувача ГУДК України у Полтавській області, МФО 831019.
Тобто податковий борг ОСОБА_1 , зокрема, з ПДВ в розмірі 154 749,61 грн стягується за судовим рішенням, яке набрало законної сили та в силу приписів статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.
Як наслідок, вищевказаний податковий борг в силу приписів п. 101.2 ст. 101 ПК України, п. 102.4 ст. 102 ПК України не може вважатись "безнадійним" за строками давності, адже стягується за рішенням суду і строки стягнення щодо нього встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним з підстав, встановлених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України, яких у справі, що розглядається не встановлено.
Крім того, податковим органом вживались заходи примусового погашення податкового боргу, зокрема, в межах виконавчого провадження проведені стягнення з ОСОБА_1 :
- 31.01.2019 на суму 6 782,16 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1613 від 30.01.2019;
- 14.05.2019 на суму 2 438,88 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6789 від 13.05.2019;
- 13.09.2019 на суму 4 472,38 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 12365 від 11.09.2019.
З наведеного вбачається, що податковим органом вживалися заходи стягнення податкового боргу, зокрема, по податковому повідомленню-рішенню від №0027031702/0/220 від 09.02.2010, чим спростовуються доводи апелянта про не вчинення таких дій позивачем.
В свою чергу, відповідно до пп. 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня – сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається: 
при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до пп. 39.5.4 п. 39.5 ст. 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (пп. 129.3.1 п.129.3 ст. 129 ПК України).
Судом встановлено, що пеня у загальному розмірі 23 835,49 грн, розрахована податковим органом 31.01.2019, 14.05.2019 та 13.09.2019 у зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню № 0027031702/0/220 від 09.02.2010, стягнення за яким здійснюється на підставі судового рішення.
Враховуючи, що відповідачем не сплачено пеню в добровільному порядку, що нарахована через несплату ним грошових зобов`язань з ПДВ, остання набула статусу податкового боргу. 
Щодо строків стягнення податкового боргу  колегія суддів зазначає наступне.
Даний позов контролюючого органу  про стягнення податкового боргу з несплаченої пені подано 18.09.2024.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Згідно з п. 102.9 ст. 102 ПК України на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Згідно пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:
- строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені;
- строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.
Враховуючи, що на період воєнного стану перебіг строків, визначених, зокрема, ст. 102 ПК України зупинено, тому звернення податкового органу у вересні 2024 р. з позовом про стягнення податкового боргу, що виник у 2019 р. здійснено своєчасно.
Також, судом встановлено, що 20.01.2011 податковим органом вручено відповідачу податкову вимогу від 30.12.2010, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не заперечується відповідачем.
Доказів оскарження податкової вимоги судом не встановлено, отже вимога є чинною, з дати її винесення податковий борг відповідачем в повному обсязі не погашався та не переривався, що підтверджується інтегрованими картками.
Натомість, аналіз норм діючого у період виникнення спірних правовідносин законодавства, що регламентує процедуру, яка передує виникненню у податкового органу права на стягнення сум податкового боргу, дає підстави стверджувати про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу.
Таким чином, податковим органом підтверджено обставини безперервності податкового боргу у відповідача впродовж періоду часу з виникнення податкового боргу, стосовно суми якого направлялась податкова вимога, до звернення до суду з даним позовом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу.
Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 ПК України).
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
За приписами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що станом на час звернення контролюючого органу до суду та прийняття судового рішення за ним рахувався податковий борг зі сплати пені в розмірі 23 835,49 грн.
Доказів погашення суми боргу матеріали справи не містять та відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Полтавській області.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 440/11132/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    О.В. Присяжнюк