ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27546/23
Провадження № 22-ц/820/312/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило, що 22 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») і ОСОБА_1  укладено в електронній формі кредитний договір №942629293, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 200 грн строком на 30 днів, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування коштами. За договором факторингу №28/1118-01 (реєстр боржників №135 від 25 травня 2021 року) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі – ТОВ «Таліон Плюс»), яке, у свою чергу, за договором факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року відступило це право позивачу. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на час переходу права вимоги до нового кредитора виникла заборгованість у розмірі 62 761 грн 80 коп., яка складається з 15 199 грн 84 коп. основного боргу та 47 561 грн 96 коп. боргу за процентами.
За таких обставин ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 62 761 грн 80 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 27 867 грн 16 коп., з яких 15 199 грн 84 коп. основний борг, 12 667 грн 32 коп. борг за процентами.
Повернуто ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в сумі 1 103 грн 80 коп. у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В решті позову відмовлено.
Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» як нового кредитора слід стягнути вказану заборгованість, яка складається з неповернутого кредиту та нарахованих процентів у межах строку кредитування. Оскільки довідка про перебування ОСОБА_1 на військовій службі не містить об`єктивних даних про його безпосереднє перебування в зоні бойових дій, то відповідач не може бути звільнений від сплати процентів. ОСОБА_1 як учасник бойових дій користується пільгами щодо сплати судового збору, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету частину сплаченого ним судового збору за подання позову пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 1 400 грн основного боргу та відмовити у задоволенні решти позовних вимог. При цьому  ОСОБА_1 послався на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що за укладеним сторонами кредитним договором ОСОБА_1 не виконав зобов`язання лише з повернення 1 400 грн основного боргу. Банк не довів належними та допустимими доказами факт укладення сторонами додаткових угод до кредитного договору та одержання відповідачем додаткових коштів. Крім того, ОСОБА_1 як військовослужбовець звільнений від сплати процентів за користування кредитом на особливий період. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову в частині задоволених вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «ФК «ЄАПБ» не подало відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і неправильно витлумачив норми пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ).
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

22 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1  укладено в електронній формі договір №942629293, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 1 400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору (пункт 1.1 договору).
Пунктами 1.2, 1.4 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (дисконтний період), а саме до 21 лютого 2021 року, за ставкою 98,55% річних, що становить 0,27% від суми кредиту в день.
За додатковими угодами до договору від 22, 23, 25, 26, 29 січня, 1, 3 лютого 2021 року сторони домовилися про збільшення розміру кредиту до 15 200 грн і продовження терміну платежу до 19 квітня 2021 року.
У день укладення основного договору та додаткових угод ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти.
Згідно реєстру прав вимоги №135 від 25 травня 2021 року, складеного на підставі укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року), ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату відступило ТОВ «Таліон Плюс» своє право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №942629293.
20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за договором №942629293.
Згідно реєстру прав вимоги №2 від 6 березня 2023 року (додаток до договору факторингу) заборгованість ОСОБА_1 за договором №942629293 склала 62 761 грн 80 коп., із яких 15 199 грн 84 коп. – основний борг, 47 561 грн 96 коп. – нараховані проценти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 22 січня 2021 року ОСОБА_1  уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого, з урахуванням укладених сторонами додаткових угод до нього, вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 15 200 грн, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.
У подальшому за договорами факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», яке, у свою чергу, відступило це право ТОВ «ФК «ЄАПБ».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав своїх обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути борг за цим договором.
Із змісту додаткових угод до договору №942629293 (а.с. 10-29) слідує, що ці угоди підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.
Факт перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 113-133) та випискою з рахунку (а.с. 156-157).
Отже, твердження ОСОБА_1 щодо недоведеності банком факту укладення сторонами додаткових угод до кредитного договору та одержання відповідачем додаткових коштів не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Водночас, суд неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час укладення сторонами кредитного договору) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним – з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 
Законом України від 30 березня 2021 року № 1357-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» пункт 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ викладено в такій редакції (набрала чинності з 23 квітня 2021 року): «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, – штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України від 17 березня 2017 року 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та продовжується до теперішнього часу.
За змістом довідки Військової частини НОМЕР_1 від 6 вересня 2023 року №632 (а.с. 70) ОСОБА_1 з 1 грудня 2014 року по теперішній час проходить військову службу у цій військовій частині.
Із посвідчення Головного управління Національної гвардії України серії НОМЕР_2 від 2 листопада 2016 року (а.с. 69) ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Отже ОСОБА_1  як військовослужбовець під час особливого періоду звільнений від сплати процентів за користування кредитом.
Висновок суду першої інстанції про нарахування  ОСОБА_1 процентів за користування кредитом не відповідає закону.
У зв`язку з цим, а також із урахуванням часткової сплати відповідачем коштів за кредитом, розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 10 088 грн (15200-0,16-1084,92-4021,92-5,00).
У цій частині рішення суду підлягає зміні.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру стягуваної заборгованості підлягає зміні.
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 088 грн.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено з ціною 62 761 грн 80 коп. і задоволено на суму 10 088 грн, тобто на 16,07% (10 088,00?100:62761,80).
Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 як учасник бойових дій користується пільгами щодо сплати судового збору, а тому сплачений ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір за подання позову у розмірі 431 грн 32 коп. (2684?16,07%) має бути відшкодовано йому за рахунок держави.
ОСОБА_1 оскаржував рішення суду в частині стягнення 26 467 грн 16 коп. (27867,16-1400), що становило 42,17% (26467,16?100:62761,80) від заявленої ціни позову. Відтак за подачу апеляційної скарги мало бути сплачено 1 697 грн 76 коп. (2684?150%?42,17%) судового збору.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 32,83% ((10 088-1400)?100:26467,16), то з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь держави слід стягнути 557 грн 37 коп. (1697,76?32,83%) судового збору за подання апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити державу від повернення сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» судового збору за подання позову та присудити з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 126 грн 05 коп. (557,37-431,32).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором та розподілу судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження – 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 35625014) 10 088 гривень заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження – 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 35625014) на користь держави (одержувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, рахунок UA608999980313181206080022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)) 126 гривень 05 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Салоїд Н.М.        
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27