ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 р. 	Справа № 520/31893/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.11.24  по справі № 520/31893/24
за позовом       ОСОБА_1  
до     ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Військово-лікарської комісії             
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Військово-лікарської комісії, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ВЛК, щодо примусового затримання та позбавлення волі громадянина ОСОБА_1 без вручення повістки про його виклик, про проходження ним ВЛК та про з`явлення до ТЦК для відправлення до військової частини, видання довідки про проходження ВЛК ОСОБА_1 без урахування його стану здоров`я та медичних досліджень, передбачених вимогами наказу № 402 Міноборони, без оформлення до розшуку військовозобов`язаного у випадках, передбачених вимогами Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року та скасувати довідку ВЛК про проходження ВЛК ОСОБА_1 ;
- в порядку ч. 3 ст. 80 КАС України, витребувати для розгляду позову з ІНФОРМАЦІЯ_2 докази вручення довідки ВЛК про проходження ОСОБА_1 ВЛК, про його підпис про отримання довідки ВЛК у відповідному журналі, документи, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 про виклик ОСОБА_1 до ТЦК та СП для уточнення його даних, проходження ВЛК та з`явлення для відправлення до відповідної військової частини, копію контракту, підписаного ОСОБА_1 з відповідною військовою частиною, копію договору, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_3 та КП лікарня № 18 ( м. Харків, вул. Миру,11), перелік лікарів - членів ВЛК КП лікарня № 18, копію довідки ВЛК про проходження ОСОБА_1 ВЛК у лікарні № 18 по АДРЕСА_1 ;
- у разі задоволення позовних вимог, ухвалити судове рішення й в частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 у місячний строк з дня набрання чинності судового рішення подати звіт про його виконання до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року позовну заяву - повернуто позивачу.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року про повернення його позовної заяви, та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування апеляційної скарги позивачем не зазначено жодного доводу щодо незгоди з ухвалою суду першої інстанції про повернення позову з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, натомість апеляційна скарга побудована на доводах щодо неправомірності дій відповідача щодо примусового затримання та позбавлення волі громадянина ОСОБА_1 , щодо не вручення повістки про виклик, про проходження ВЛК та про з`явлення до ТЦК для відправлення до військової частини, видання довідки про проходження ВЛК ОСОБА_1 без урахування його стану здоров`я та медичних досліджень, передбачених вимогами наказу № 402 Міноборони, без оформлення до розшуку військовозобов`язаного у випадках, передбачених вимогами Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року та скасування довідки ВЛК про проходження ВЛК ОСОБА_1 ,
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що підставою повернення адміністративного позову ОСОБА_1 стали висновки суду першої інстанції про те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Колегія суддів за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 3 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Завданням адміністративного судочинства у силу норм ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За визначеннями, наведеними у п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Положенням цієї процесуальної норми кореспондують правила ч. 1 ст. 172 КАС України про те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Суд першої інстанції в свої ухвалі дійшов висновку: "що позовні вимоги щодо незаконного затримання та позбавлення волі позивача може надати суд лише при розгляду справи в порядку кримінального судочинства. Крім того, позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо не вручення повістки про виклик, про проходження ВЛК та про з`явлення до ТЦК для відправлення до військової частини, видання довідки про проходження ВЛК ОСОБА_1 без урахування його стану здоров`я та медичних досліджень, передбачених вимогами наказу № 402 Міноборони, без оформлення до розшуку військовозобов`язаного у випадках, передбачених вимогами Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року та скасування довідки ВЛК про проходження ВЛК ОСОБА_1 . Отже, в даному позові об`єднано кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства."
Так, колегія суддів встановила, що однією із підстав звернення до суду з позовом є дії Богодухівського РТЦКСП, які полягали у примусовому затриманні, позбавленні волі без вручення повістки, видання довідки про проходження ВЛК, без оформлення до розшуку військовозобов`язаного у випадках передбачених вимогами постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, незважаючи на те, що позивач хворий на захворювання хребта, так як наслідок законність прийнятих рішень уповноваженими особами.
Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 07.03.2024 р. у справі №520/26066/23 зазначив, що дії ТЦКСП, які полягають у затриманні, доставленні до приміщення та примусовому направленні на медичний огляд, примушуванні до вказаного огляду з позбавленням можливості без такого огляду покинути приміщення ТЦКСП можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, оскільки є публічно-правовими управлінськими відносинами.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що вимоги щодо незаконного затримання та позбавлення волі позивача може надати суд лише при розгляду справи в порядку кримінального судочинства, є передчасними, оскільки суд неповно встановив характер спірних правовідносин.
Більш того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вважаючи, що вищевказану вимогу необхідно розглядати в рамках кримінальної юрисдикції, вправі був відмовити у відкритті провадження в частині вказаної вимоги на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, тим самим виконавши завдання адміністративного судочинства.
У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000р. та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного прийняття процесуального рішення у цій справі на стадії відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про повернення позову на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до обмеження права позивача у доступі до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 520/31893/24 - скасувати.
Адміністративну справу № 520/31893/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Військово-лікарської комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва