ПОСТАНОВА 
іменем України

18 лютого 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 397/1482/23
провадження № 22-ц/4809/346/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л.,Письменного О.А.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач – Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2024 року, у складі судді Максимовича І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» (далі по тексту – ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України») про стягнення грошових сум заборгованості при звільнені.
В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 25 березня 2021 року він підписав Контракт з Національною академією аграрних наук України, за яким був призначений на посаду директора ДП «ДГ «Ставидлянське» ІСГС НААН України» на період з 26 березня 2021 року по 25 березня 2023 року. Згідно запису трудової книжки наказом від 26 березня 2021 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України». 
За даними наказу Національної академії аграрних наук України від 24 березня 2023 року №67-к ОСОБА_1 звільнений з посади директора ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» у зв`язку із закінченням терміну дії контракту (ст.36 п.2 КЗпп України). Вважає, що в порушення вимог ст.22 Закону України «Про оплату праці», ст. 47 КЗпп України, ст.ст.115, 116 КЗпп України ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» самовільно не здійснило повний розрахунок заборгованості із ним при звільненні та письмово не повідомило позивача про нарахування всіх сум грошових коштів, належних працівникові при звільненні.
23 жовтня 2023 року він направив на адресу ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України»» заяву-вимогу про надання довідки про його роботу на підприємстві відповідача та заяву-вимогу, в якій просив надати письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні та провести повний розрахунок по заробітній платі, компенсації за невикористані дні відпустки тощо, та на підставі ч.1 ст.117 КЗпп України просив виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зазначені заяви-вимоги отримані відповідачем 02 листопада 2023 року, про що свідчать дані трекінгу Укрпошти від 06 листопада 2023 року. Проте, відповідь на його заяви-вимоги надана не була, повний розрахунок по виплаті працівникові всіх сум заборгованості у строки, визначені ст.116 КЗпп України, не здійснений.
За даними довідки ОК-5 заробітна плата ОСОБА_1 за спірний період склала: липень 2022 — 52099,39 грн, серпень 2022 — 51812 грн, вересень 2022 — 51812 грн, жовтень 2022 — 51812 грн, листопад 2022 — 51923 грн, грудень 2022 — 51942,11 грн, березень 2023 — 94079,27 грн. Вказав, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 405480,57 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 березня 2023 року (наступний день після звільнення) по 01 листопада 2023 року (день пред`явлення позову) включно у розмірі 268158 грн. (2437,80 грн. *110 (робочих днів, з врахуванням постанови КМУ про перенесення робочих днів).
07 листопада 2023 року на особистий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 надійшли грошові кошти від ОСОБА_2 , теперішнього директора ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України», а саме
- 73188,54 грн з призначенням платежу «виплата розрахункових від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України»;
- 100000 грн з призначенням платежу «оплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України»;
- 50678,04 грн з призначенням платежу «оплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України»;
- 100000 грн з призначенням платежу «оплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України».
Вважає відповідні зарахування такими, що перераховані помилково (безпідставно), про що ОСОБА_2 був ним повідомлений листом від 15 листопада 2023 року, у тому числі він просив директора підприємства відповідача повідомити банківські реквізити для повернення відповідних грошових коштів або ж надати повноваження (довіреності нотаріально посвідчені або інші належні документи) на здійснення виплати коштів від відповідача.
Крім того, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню сума лікарняних у загальному розмірі 18970,92 грн.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 692609,49 грн, з яких заборгованість по заробітній платі в розмірі 405480,57 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 268158 грн, лікарняні у розмірі 18970,92 грн.
Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2024 року задоволено позов. Стягнуто з ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 405480,57 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів; середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 268158 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів; лікарняні у розмірі 18970,92 грн. Вирішено питання судових витрат. Додатковим рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2024 року стягнуто з ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 25000 грн.
ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Адвокат Лосич Т.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» без задоволення. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» адвокат Шевченко К.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Адвокат Лосич Т.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 25 березня 2021 року між ОСОБА_1 та Національною академією аграрних наук України в особі президента Гадзали Я.М. було підписано контракт, за умовами якого позивач був призначений на посаду директора ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» строком з 26 березня 2021 року по 25 березня 2023 року (а.с.27-36).
Відповідно до п.15 контракту керівнику належать закріплені за ним повноваження і права, які поширюються на підприємство законодавчими та іншими нормативними актами, а також передбачені статутом підприємства та цим контрактом.
Відповідно до п.20 контракту за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику: посадового окладу у розмірі, встановленому залежно від середньооблікової чисельності працівників в еквіваленті повної зайнятості за рік, вартості активів підприємства або чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними останньої річної фінансової звітності, у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії згідно з Постановою Президії НААН «Про умови і розміри оплати праці керівників державних підприємств дослідних господарств НААН» і фактично відпрацьованого часу. Встановлений посадовий оклад може бути змінений з урахуванням соціальних гарантій та нових форм оплати праці введених Урядом чи Академією; надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу.
Відповідно до п.21 контракту також керівникові підприємства можуть виплачуватися: а) грошова допомога у розмірі не більш як шість посадових окладів у разі виходу на пенсію; б) матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за рахунок частини чистого прибутку, що залишається в розпорядженні підприємства встановлюється Органом управління майном; в) премія за підсумками роботи, встановлюється Органом управління майном: квартал - у розмірі до трьох місячних посадових окладів керівника підприємства; рік - у розмірі до двадцяти чотирьох місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому у разі: наявності простроченої заборгованості підприємства та її збільшення порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом з виплати заробітної плати у відповідному квартальному або річному звітному періоді премія за такий поточний звітний період не нараховується; погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у тому звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). У разі допущення на підприємстві нещасного випадку із смертельним наслідком з вини підприємства премія та винагорода керівникові не нараховується.
Згідно з п.22 контракту керівникові надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 28 календарних днів. Оплата відпустки провадиться виходячи з його середнього заробітку, обчисленого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відпустки керівникові надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі його середньомісячного заробітку. Керівник визначає час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку та закінчення, поділу її на частини тощо), за погодженням з Органом управління майном. Відповідно до п.п.23, 24 контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. Спори між сторонами вирішуються у порядку, встановленому законодавством. Строк його дії контракту - з 26 березня 2021 року по 25 березня 2023 року (п.31 Контракту).
Наказом президента Національної академії аграрних наук України від 24 березня 2023 року №67-к ОСОБА_1 було звільнено з 25 березня 2023 року з посади директора ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН у зв`язку із закінченням терміну дії контракту на підставі п.2 ст.36 КЗпп України (а.с.39).
23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направив заяву-вимогу директору ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» Лемешку С.А. про надання йому письмового повідомлення щодо нарахованих та виплачених йому сум при звільнені (ст.116 КЗпп України) та про проведення з ним повного розрахунку (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки тощо). Також просив, відповідно до ст.117 КЗпп України виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с.46-47).
У заяві-вимозі від 23 жовтня 2023 року, також адресованій директору ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» Лемешку С.А., на підставі ст.49 КЗпп України позивач вимагав надати йому довідку про його роботу на підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати за весь період перебування на посаді (з 26.03.2021 по 25.03.2023) (а.с.48).
Зазначені заяви-вимоги отримані відповідачем 02 листопада 2023 року (а.с.49-52).
07 листопада 2023 року від ОСОБА_2 на особистий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» надійшли частинами грошові кошти на загальну суму 323866,58 грн, з яких 73188,54 грн із призначенням платежу «виплата розрахункових від ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 ; 100000 грн - виплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 року від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 ; 50678,04 грн - виплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 року від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 ; 100000 грн - виплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 року від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 (а.с.53, 54).
Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5) позивачу нараховано заробіток від ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» : липень 2022 року — 52099,39 грн; серпень 2022 року — 51812,00 грн; вересень 2022 року — 51812,00 грн; жовтень 2022 року — 51812,00 грн; листопад 2022 року — 51923,80 грн; грудень 2022 року — 51942,11 грн; березень 2023 року — 94079,27 грн. (а.с.40-43, 44-45).
Відповідно до довідки про доходи від 13 лютого 2024 року, виданої ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України», ОСОБА_1 працював на підприємстві з 26.03.2021 по 24.03.2023 на посаді директора та заборгованість по заробітній платі за винятком утримань за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 складає 445989,79 грн (а.с.154 зворот).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що права та інтереси позивача були дійсно порушенні відповідачем, що підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим вони підлягають захисту судом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст.116 КЗпп України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати у розмірі 405480,57 грн, що є підставою для стягнення цієї суми заборгованості на користь позивача та, відповідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпп України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 268158 грн, а також лікарняні у розмірі 18970,92 грн.
Проте, колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнення заборгованості із заробітної плати та розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з такого. 
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпп України, статей 1, 12 Закону № 108/95-ВР Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано в законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
За висновком Конституційного Суду України заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Згідно з ч.1 ст.47 КЗпп України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпп України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з ч.2 ст.233 КЗпп України, у редакції, чинній на час звільнення позивача, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Звернувшись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 405480,57 грн.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивача звільнено 25 березня 2023 року, проте роботодавцем в день звільнення не проведено розрахунок з позивачем, наявна заборгованість з заробітної плати за період з липня по грудень 2022 - в розмірі 311401,30 грн та за березень 2023 - 94079,27 грн, у загальному розмірі 405480,57 грн, що підтверджується довідками про доходи (а.с.154).
Враховуючи порушення відповідачем строків виплати заробітної плати позивачу, встановлених статтею 116 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі.
23 жовтня 2023 року позивач звернувся до підприємства із заявою-вимогою про надання письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні та проведення з ним повного розрахунку (т.1 а.с.46-47).
07 листопада 2023 року ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» здійснило перерахунок коштів на особистий рахунок позивача в АТ КБ «ПриватБанк» у загальній сумі 323866,58 грн, з яких 73188,54 грн із призначенням платежу «виплата розрахункових від ДП «ДГ«Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 ; 100000 грн - оплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 року від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 ; 50678,04 грн - оплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 року від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 ; 100000 грн - оплата заробітної плати за серпень-грудень 2022 року від ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» через ОСОБА_2 , який був директором підприємства, про що не заперечувалося сторонами (т.1 а.с.53, 54).
Частиною 1 ст.92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2018 року у справі № 910/21493/17 дійшов висновку про те, що згідно з вимогами статті 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.
На думку колегії суддів, дії ОСОБА_2 щодо перерахування зазначених коштів позивачу є такими, що спрямовані на недопущення додаткових витрат державного підприємства та здійснені керівником в інтересах юридичної особи.
Апеляційний суд вважає за можливе прийняти як належний зазначений вище доказ, як підтвердження факту часткової виплати заробітної плати, а тому приходить до висновку про те, що з ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 81613,99 грн (405480,57 грн - 323 866,58 грн = 81613,99 грн) .
Зокрема, виходячи з того, що при звільненні ОСОБА_1   не виплачено всіх сум, що належать йому, тому у день звільнення, він також має право на отримання середнього заробітку, що є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника та відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19).
Позивач, крім заборгованості з виплати заробітної плати, також просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 268158 грн. З приводу заявлених у цій частині вимог колегія суддів зазначає таке.
Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпп України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпп України.
Встановлений статтею 117 КЗпп України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.
Висновок щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15 (провадження № 14-623цс18).
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпп України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Вказані правові висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2024 року у справі №201/8088/21 (провадження № 61-5189св23) та від 22 лютого 2024 року у справі № 754/9761/21 (провадження № 61-11081св23).
Колегія суддів, враховуючи тривалість порушення, справедливий та розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця, приходить до висновку про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80000 грн буде справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, а тому знаходить підстави для зміни рішення суду і в цій частині.
Відповідно до статті 22 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).
Щодо визначеного судом першої інстанції розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 18970,92 грн, то колегія суддів з ним погоджується та вважає правильним.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 , ч.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи зазначене рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру суми. стягнутої з ДП «Ставидлянське» ІСГС НААН України» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати, зменшивши її з 405480,57 грн до 81613,99 грн, а також в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку, зменшивши її з268158 грн до 80000 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідачу слід компенсувати сплачений судовий збір у розмірі 966,51 грн пропорційно до задоволених позовних вимог, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» задовольнити частково.
Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2024 рокузмінити в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та в частині стягнення середнього заробітку.
Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» (ЄДРПОУ 31373027, Кіровоградська область Кропивницький район с. Ставидла, вул. Центральна,18) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 81613 (вісімдесят одна тисяча шістсот тринадцять) грн 99 коп з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» (ЄДРПОУ 31373027, Кіровоградська область Кропивницький район с. Ставидла, вул. Центральна,18) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Компенсувати Державному підприємству «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» (ЄДРПОУ 31373027, Кіровоградська область Кропивницький район с. Ставидла, вул. Центральна,18) сплачений судовий збір у розмірі 966 (дев`ятсот шістдесят шість) грн 51 коп, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді         О.Л. Карпенко

О.А. Письменний