Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       24 січня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 564/2866/24
Провадження № 33/4815/75/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – Остапенка В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Остапенка В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
З матеріалів справи вбачається, що02 липня 2024 року о 22 год. 41 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Коперніка в м. Костопіль Рівненського району Рівненської області керував автомобілем марки «MERSEDES BENZ», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів – газоаналізатора «Alcotest 6820» та проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Не погодившись з постановою суду захисник Остапенко В.С. в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУаАП постановлено без наявності належних і допустимих доказів, з урахуванням лише неправдивих твердження інспектора поліції, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД за №850989. Доводить, що відеозаписи, надані органом поліції на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Остапенка В.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Від огляду останній відмовився (а.с.5);
- відеофайлами з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (файл 1474, час 00:45), відмови від проходження встановленого огляду на місці та в медичному закладі (файл 0116, час 04:30), а також визнання ним вживання алкогольної напоїв (файл 0116, час 05:50).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування. 
Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що відеозаписи, надані органом поліції на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вказані відеозаписи отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року. Правових підстав вважати долучений до матеріалів провадження відеозапис неналежним чи недопустимим доказом в суду немає.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, щов матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння також не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння не проводився.
Апеляційний суд зазначає, що порушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає не в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а у відмові особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року, відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_2 – адвоката Остапенка В.С. без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович