Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       24 січня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 569/20395/24
Провадження № 33/4815/138/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Повшука В.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Повшука В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2024 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобам строком на 1 (один) рік.
З матеріалів справи слідує, що03.10.2024 року о 20 год. 35 хв. в м. Рівне по вул. Відінська, 44 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» та проведення такого огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Повшук В.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова місцевого суду є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження медичного огляду на місці, що спростовується тим, що на місці зупинки транспортного засобу він біля 16 разів продував в прилади, які йому пропонували поліцейські, при цьому використовувалися два прилади, що ставить під сумнів їх технічну придатність. Вказує, що після проведення огляду на місці зупинки автомобіля, який проходив біля години, поліцейські запропонували ОСОБА_1 їхати в медичний заклад для додаткового медичного огляду, однак його підзахисний повідомив, повідомивши що його чекає хвора мати, якій необхідна його допомога. 
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 02 грудня 2024 року (а.с.36).
Повний текст постанови захисник Повшук В.І. отримав 16 грудня 2024 року.
Апеляційна скарга подана 20 грудня 2024 року (а.с.39).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Повшука В.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Від проведення огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.5);
- відеофайлу з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (файл Clip-2, час 13:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та вважає їх такими, які надані з метою уникнення відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявні відеофайли з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці та у медичному закладі (файл Clip-2, час 13:00).
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Повшуку В.І. строк на апеляційне оскарженняпостанову Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2024 року.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Повшука В.І. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович