ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1685/24	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/20/25 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бакшеєвої Аліни В”ячеславівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 вересня 2024 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що на її користь рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2018 року у справі №607/12432/18 стягуються аліменти з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей — ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.
Оскільки такий спосіб і розмір аліментів не забезпечує потреб дітей, на даний час значно змінилось матеріальне становище відповідача – він має офіційний та стабільний дохід за кордоном, оскільки виїхав та отримав візу захисту у Чеській Республіці, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.09.2024 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.10.2018 року по справі № 607/12432/18 та встановлено новий спосіб – стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_5 в розмірі по 1/8 частці всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бакшеєва А.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її вимоги в повному обсязі. 
Вказує, що відповідачем не надано доказів того, що його діти від цивільного шлюбу з ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкають з ним та перебувають на його утриманні. 
Суд, вирішуючи питання про розмір аліментів, жодним чином не встановив розмір доходів відповідача, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів — встановлення місця праці та розміру заробітної плати ОСОБА_2 . З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він мешкає в Чеській республіці, має там регулярний та великий дохід, придбав нерухомість, що надає йому можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законом, а саме у розмірі 1/3 частини доходу на двох дітей. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Білик Л.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Адвокат Білик Л.С. указує, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку наявним у справі доказам, а визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам ст. 182 СК України.
Зокрема, розмір доходу ОСОБА_2 встановлено із інформації ГУ ДПС, отриманої за ухвалою суду, тому протилежні доводи апеляційної скарги представник відповідача вважає необґрунтованими.
Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів — встановлення місця праці та розміру заробітної плати ОСОБА_2 у зв`язку із порушенням порядку подання відповідної заяви, тому доводи представника скаржника з цього приводу адвокат Білик Л.С. вважає безпідставними.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Обставини справи.
Судом встановлено, що сторони з 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилися діти: син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 607/12432/18).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.10.2018 року стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (справа №607/12432/18).
ОСОБА_2 перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , в якому у них народилося двоє дітей, доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії НОМЕР_1 , актовий запис №454, видане Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 03.03.2021 року; свідоцтвом про народження, виданим в Чеській Республіці, де в книзі реєстрації актів про народження, державний орган реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) міста Градець Кралове, район Градець Кралове, в збірці 272, 2023 року, на сторінці 12, під поточним номером № НОМЕР_2 зроблений запис про народження ОСОБА_8 , батьками якої є ОСОБА_6 . Та ОСОБА_2 .
Діти сторін ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на даний час проживають в Чеській Республіці, що стверджується інформацією з їх закордонних паспортів.
У період з 13 грудня 2023 року по 09 січня 2024 року від імені ОСОБА_2 перераховано на рахунок ОСОБА_1 та ТВ ДВС Тернопільської обл Західного МРУ МЮ заборгованість по аліментах ОСОБА_2 , АВСП 61418653, на загальну суму 89350 гривень, про що свідчать квитанції та платіжні інструкції з «Приватбанк» та «Укрпошта».
Як вказано у відповіді на запит від 24 квітня 2024 року №1900-2024-0000452 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу по 4 квартал 2023 року, ОСОБА_2 отримав дохід у сумі 179754,01 гривні.
Судом не взято до уваги: договір овердрафт С 0814523169, квитанції про перерахування коштів, а також витяг з відкритої частини торгового реєстру ОСОБА_1 для надання косметологічних послуг (а.с. 81-108, 113-116), які викладені на чеській мові, оскільки вони належним чином не засвідчені, їх переклад здійснено за допомогою перекладача в мережі Інтернет.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна ,грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Із положень частини першої статті 184 СК України слідує, що суд за заявою одежувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Як передбачено частиною першою статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.
Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.
Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки).
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 5лютого 2014 року (справа №6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року (справа №343/945/19), від 12 січня 2022 року (справа №545/3115/19), від 22 серпня 2022 року (справа №712/6313/21).
Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №152/100/18) не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14листопада 2018 року (справа №372/2393/17).
У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа №759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_5 .
Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по 1/8 частці всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судом вірно враховано сімейний стан та матеріальне становище відповідача, які змінилися з часу ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.10.2018 року у справі №607/12432/18 у зв`язку з його виїздом до Чеської Республіки, де відповідач має постійне місце проживання та роботи, що сторонами визнається. 
Визначаючи розмір розмір аліментів, судом вірно враховано приписи п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема наявність у ОСОБА_2 інших дітей —доньок ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не надано доказів того, що його діти від цивільного шлюбу мешкають з ним та перебувають на його утриманні, жодним чином не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині визначення розміру аліментів.
При вирішенні даного спору судом було взято до уваги витребувану з Головного управління ДПС інформацію про джерела/суми доходу ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року, тому доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про розмір аліментів суд жодним чином не встановив розмір доходів відповідача, є голослівними.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
В ході розгляду справи судом першої інстанції вирішено подане в день ухвалення оскаржуваного судового рішення клопотання позивачки про витребування доказів: Доручити компетентному органу Чеської Республіки встановити місце праці та розмір заробітної плати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 а також розмір сплаченого ним податку на доходи фізичних осіб Польщі з грудня 2022 року по теперішній час, у порядку надання правової допомоги відповідно до міждержавного Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради України 10.01.2002 року та відмовлено у його задоволенні у зв`язку із порушенням порядку для подання відповідних клопотань, що відображено у протоколі судового засідання в режимі конференції № 3311537 14:27:06 год, тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у клопотанні позивачки про витребування доказів не відповідають дійсності.
Колегія суддів вважає, що визначений розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості. 
Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законності і обгрунтованості оскаржувавного судового рішенння.
Слід врахувати, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни - залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 вересня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Постанову суду апеляційної інстанції складено 3 січня 2025 року.

Головуюча                                                                 Хома М.В.

Судді                                                                                 Гірський Б.О.

                                                                                Храпак Н.М