Дата документу 13.01.2025 Справа № 317/3178/22

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 317/3178/22         Головуючий у 1-й інстанції:Каряка Д.О.
Провадження №22-ц/807/123/25         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2025 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача                        Подліянової Г.С.,
суддів:                                                        Гончар М.С., 
                                                               Кухаря С.В., 
                                                               
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23 січня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №3112522, який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 14 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №07660-01/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №11082021, до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Всупереч вимогам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №3112522 в розмірі 29 658 грн 55 коп; за кредитним договором №07660-01/2021 в розмірі 5824 грн 00 коп, у загальній сумі 35482 грн 55 коп, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь та понесені позивачем судові витрати.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2023 року позов задоволено .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №3112522 в розмірі 29 658,55 грн; за кредитним договором №07660-01/2021 в розмірі 5 824 грн, у загальній сумі 35 482,55 грн та судові витрати в розмірі 2 481 грн. 

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Підставами на звернення з відповідною заявою заявник зазначає, що йому не було відомо про судовий розгляд, судових повісток та ніяких документів з суду він не отримував у зв`язку з його призивом з 10 лютого 2023 року до лав Зройних сил України, тому був позбавлений можливості знати про місце, день та час розгляду справи. 

Ухвалою Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не відповідає вимогам ч.6 ст. 285 ЦПК України. Одночасно заявникові було також роз`яснено, що у разі неусунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде повернута заявнику(а.с.82).

Ухвалою Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року заяву  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення заяви без руху, а саме не усуненням її недоліків, які перешкоджають відкриттю провадження у даній справі за його заявою. Заявнику роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (а.с.99).

Не погоджуючись з таким судовим рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив скасувати ухвалу Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору не врахував, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, а тому у суду не було підстав для залишення його заяви про перегляд заочного рішення залишати без руху для нібито усунення недоліків, в подальшому повернення його заяви. 

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 6 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 13  ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Ухвала суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_1 мотивована тим, що заявник не виконав вимоги ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 10 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без руху у визначений в ухвалі строк, тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення суду підлягає поверненню заявнику.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, не допущено порушень норм процесуального права та постановлено у справі законну ухвалу, підстав для скасування якої, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до положень статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 6 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Згідно з ч. 8 вказаної статті до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 даної статті, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено повністю (а.с.62-63).

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Підставами на звернення з відповідною заявою заявник зазначає, що йому не було відомо про судовий розгляд, судових повісток та ніяких документів із суду він не отримував у зв`язку з його призивом з 10 лютого 2023 року до лав Збройних сил України і проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому був позбавлений можливості знати про місце, день та час розгляду справи. Вважає, що за подання даної заяви він звільнений від сплати судового збору, так є учасником бойових дій (а.с.71-80). 

Заява ОСОБА_1 ухвалою Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2024 року залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України: ч. 6 ст. 285 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення не додано документ про сплату судового збору, у зв`язку з чим заявнику надано п`ятиденний строк для усунення даних недоліків, тобто сплати 605,60 грн судового збору (а.с.82).

При цьому, суд зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення по справі за позовом ТОВ « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором, тобто предмет розгляду не пов`язаний із захистом прав позивача як учасника бойових дій, не стосується його соціального і правового статусу, який врегульований спеціальним Законом № 3661-Х11, тому  ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у справі №317/3178/22 і повинен сплатити судовий збір у передбаченому законодавством розмірі.

Як вбачається із супровідного листа, 13 вересня 2024 року за вих. №317/3178/24/796/2024, ухвала Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2024 року була направлена ОСОБА_1 рекомендованим поштовим повідомленням на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.83).

Дана адреса є місцем реєстрації ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою адміністратора відділу «ЦНАП» Широківської сільської ради від 20 грудня 2022 року за вих. 5697 (а.с.46), що також не заперечується відповідачем. 

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінг номером 06 900 721 999 40, з реєстру поштових відправлень АТ Укрпошта, ОСОБА_1 отримав ухвалу суду від 10 вересня 2024 року – 24 вересня 2024 року (а.с.84-84). 

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

Відповідно до ч.3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний день, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. 

Відповідно до ч. 6 ст.124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. 

Отже, останній день для виконання вимог ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 10 вересня 2024 року для усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення суду для ОСОБА_1 був перший робочий день понеділок - 30 вересня 2024 року.

Проте, у визначений судом строк, до 30 вересня 2024 року, ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 10 вересня 2024 року, не платив судовий збір у зазначеному судом розмірі та не надав до суду відповідної квитанції про його сплату. 

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції ухвалу про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду постановив 03 жовтня 2024 року, тобто з врахуванням строку на можливе подання особою доказів щодо усунення недоліків засобами поштового зв`язку. 

Колегія суддів погоджується із застосуванням наслідків, визначених частиною третьою статті 185 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 , адже дана заява не була оплачена судовим збором у встановлений судом строк для усунення такого недоліку заяви про перегляд судового рішення. 

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Доводи заявника про те що ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 не отримував особисто, а отримала його мати, так як він проживає за іншою адресою разом зі своєю сім`єю не заслуговують на увагу, оскільки останній не спростував той факт, що підпис який стоїть на рекомендованому поштовому повідомленні про отримання даної ухвали суду адресована ОСОБА_1 – 24 вересня 2024 року, належить не йому, а його матері. 

Крім того, заявником апеляційної скарги не надано відповідних доказів на підтвердження його доводів щодо не проживання за зазначеною ним в заяві про перегляд заочного рішення адресою, а саме: АДРЕСА_1 , яку він зазначив як єдину адресу саме для листування.

Тобто, особа, яка надає відповідні дані щодо ведення з ним листування несе особисті ризики в разі неотримання останнім відповідної кореспонденції суду. Крім того, сторона як учасник процесу повинна добросовісно користуватися наданими їх законодавством правами. 

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності обов`язку учасникам бойових дій сплачувати судовий збір у будь якій категорії справ, а не тільки тих, які безпосередньо пов`язані із відповідним їх статусом з посиланням на ухвалу Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 567/79/23 не заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України  № 3674-VI «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI слід враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.
Оскільки справа про стягнення Банком заборгованості за кредитним договором не стосується захисту прав ОСОБА_1 з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України № 3551-XII, судовий збір підлягає стягненню (сплаті) в загальному порядку.
Подібна правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.
В ухвалі Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23, яка ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2024 року була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, остання висловила свою правову позицію, що Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» ( щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції гідності та Героїв України.). Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання. Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-V1 з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-X11, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необгрунтованості, незбалансованості чи помилковості ( п.п. 81, 82, 83).
Наведені Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду мотиви про те, що сформульований Великою Палатою Верховного Суду висновок обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-V1 виключно статтями 12 та 22 Закону № 3551-X11, не підтверджують наявності підстав для прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, оскільки висновки, сформульовані нею у наведених постановах, навпаки, є конкретними, однозначними і такими, що позбавляють можливості застосувати пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-V1 у справі, що розглядається ( п. 84).
Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення ( неефективність, неясність, неузгодженість ) чи зміна суспільного інтересу (п.86). Справа № 567/73/23 за касаційною скаргою Особи 1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року була повернута на розгляд Верховного Суду.
З огляду на зазначене, перевіривши матеріали справи посилання ОСОБА_1 щодо звільнення останнього від сплати судового збору є безпідставними, оскільки заявником не додано належних доказів на обґрунтування порушення його права як учасника бойових дій оскаржуваним судовим рішенням, що б давало суду достатні підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення за пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
З огляду на наведене, ОСОБА_1 за подання заяви про перегляд заочного рішення необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн та надати суду оригінал квитанції. 
Перевіривши обґрунтованість доводів ОСОБА_1 у апеляційній скарзі та дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів висновує, що ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2024 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду відповідає вимогам ЦПК України щодо її законності та обґрунтованості, а доводи, наведені заявником, не спростовують висновків суду, не містять вагомих підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Колегія суддів приходить до переконання, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дотримався вимог процесуального законодавства, у зв`язку із чим, ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Повна постанова складена 13 січня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кухар С.В.