УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/11798/23 Головуючий у 1-й інст. Шкиря  В. М. 
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Павицької Т.М., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі  цивільну справу № 296/11798/23 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шкирі В.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі ПАТ «СК «Уніка», Товариство, позивач) звернувся із даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), у порядку суброгації в сумі 88 544,12 грн та судові витрати.
Позов мотивувався тим, що 13 червня 2023 року між ПАТ «СК «Уніка» та ТОВ «КГС Інжиніринг», був укладений Договір добровільного страхування № 131458/4100/0000015, предметом якого є страхування транспортного засобу автомобіля марки «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Вказував, що 28 липня 2023 року в місті Житомирі, відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу - автомобіля «SUBARU OUTBACK», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Згідно постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 19 вересня 2023 року у справі № 296/7611/23, дана ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).
За Звітом № 50922 від 10 серпня 2023 року, складеного СОД ОСОБА_3 , розмір відновлювального ремонту становить 281 933,05 грн. Згідно рахунку ФОП « ОСОБА_4 » № СНС4501562-3 від 29 липня 2023 року, а також Актів виконаних робіт № Н4501562 від 19 вересня 2023 року, № Н4507467 від 19 вересня 2023 року, ремонт складає 251 144,12 грн.
Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.
У відповідності до умов Договору страхування (п. 17.1; 17.2; 7.1; 7.2; 8.1; 8.3), ПАТ «СК «Уніка», на підставі страхового Акту № 12201730933, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 248 544,12 грн на рахунок СТО (платіжне доручення № 0107058).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ СК «ПЗУ Україна», за полісом ЕР/214289105 (страхова сума по майну 160 000,00 грн, франшиза 0 грн.
Страхова компанія визнала дану подію страховим випадком та виконала взяті зобов`язання в межах страхової суми 160 000,00 грн.
Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування ПрАТ «СК «Уніка» набуло права зворотної вимоги до відповідачки у межах страхової суми. Розрахунок позовних вимог: виплачене позивачем відшкодування 248 544,12 – виплата за страховим полісом ОСЦПВВНТЗ 160 000,00 грн = 88 544, 12 грн.
Враховуючи вище викладене, представник позивача просив стягнути заподіяну шкоду Товариству на зазначену суму, а також понесені судові витрати. 
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, Товариство просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.
Судом розглянуто дану справу при неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що в свою чергу призвело до невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Вказує, що на підтвердження заявлених вимог, Позивачем надані документи, які ні Відповідачем ні судом не спростовані, належними та допустимими доказами. Судова транспортно-товарознавча експертиза судом була призначена за клопотанням Відповідача, проте умов (підстав) на призначення експертизи, передбачених статей 103, 105 ЦПК України, не було. 
Суд безпідставно не взяв до уваги надані представником позивача ремонтну калькуляцію від 08 серпня 2023 року та 10 серпня 2024 року, акти огляду ТЗ від 08 серпня 2023 року та інші докази, які обґрунтовують позовні вимоги.
Вважають, що в судовому засіданні Товариством доведено на підставі наданих доказів, що в межах діючого законодавства було здійснено виплату страхового відшкодування, тому наявні всі підстави для задоволення позову.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Проте, представником ОСОБА_1 – адвокатом Рудик Д.В. через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надіслані пояснення по апеляційній скарзі, де представник її не визнала, просила врахувати пояснення відповідача при вирішенні справи і відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі  сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено належними доказами заподіяння матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 248 544,12 грн. А той факт, що страхові компанії визнали ДТП страховим випадком та в якійсь мірі відшкодували збитки завдані ДТП значення не має, оскільки не є предметом розгляду цієї справи.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що ТОВ «КГС Інжиніринг» з 22 червня 2017 року є власником транспортного засобу «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.16).
13 червня 2023 року між ПАТ «СК «Уніка» та ТОВ «КГС Інжиніринг», був укладений Договір добровільного страхування №131458/4100/0000015, предметом якого є страхування транспортного засобу «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страхова сума ТЗ - 520000,00 грн. Страхове покриття - повне КАСКО. Франшиза 0,5%, але не менше 1500,00 грн.
28 липня 2023 року в місті Житомирі, відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «SUBARU OUTBACK», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
29 липня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «СК «Уніка» з заявою №12201730933 про подію за ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 131458/4100/0000015 (а.с.8).
Згідно відповіді НПУ відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №464260 за порушення п.5.10 ПДР (а.с.9-10).
Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 19 вересня 2023 року (справа № 296/7611/23) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП, що сталося 28 липня 2023 року та притягнуто її до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с.38).
Відповідно до копії Акту огляду ТЗ №12201730933 (дефектна відомість) пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначений транспортний засіб 08 серпня 2023 року було оглянуто суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 . Копія цього Акту із фототаблицями пошкоджень автомобіля долучені до матеріалів справи (а.с.20, 23-26).
Згідно копії ремонтної калькуляції від 08 серпня 2023 року із врахуванням зношених частин (НЗС) автомобіля «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартість відновлювального ремонту становить 251 144, 12 грн (а.с.31-32).
Відповідно до даних копії Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ремонтної калькуляції від 10 серпня 2023 року станом на 28 липня 2023 року, вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 281 933,05 грн (а.с.17-19, 21-22).
Як убачається із копій Актів виконаних робіт № Н4501562, № Н4507467 від 19 вересня 2023 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля «Skoda Octavia А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 248 544,12 грн та 2600 грн (а.с.34-35, 36).
Копією платіжної інструкції № 0107058 від 17 серпня 2023 року підтверджено сплату ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № №131458/4100/0000015 у розмірі 248 544,12 грн на рахунок ФОП ОСОБА_5 (а.с.37).
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ СК "ПЗУ Україна", за полісом ЕР/214289105 (страхова сума по майну 160000 грн., франшиза 0 грн) (а.с.39).
ПАТ СК "ПЗУ Україна" визнала дану подію страховим випадком та виконала взяті на себе зобов`язання в межах страхової суми 160 000,00 грн. Залишок невідшкодованої суми складає 88 544,12 грн.
Ухвалою суду першої інстанції від 12 березня 2024 року за клопотання відповідачки було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, яка не була проведена внаслідок ненадання експерту додаткових матеріалів та транспортного засобу для дослідження (а.с.111-112, 118-119).
Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова виплата – грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник – особа, яка завдала шкоди.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та положеннями статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Колегія суддів зазначає, що у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.
Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року, справа № 686/17155/15-ц, вказав, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
У постанові від 28 червня 2023 року Верховний Суд у складі першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 757/48467/21 погодився з думкою суду апеляційної інстанції і визнав обґрунтованим висновок про те, що різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням підлягає стягненню безпосередньо із винної у ДТП особи.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з огляду на підстави та зміст позовних вимог, не врахував принцип повного відшкодування шкоди, а також наявні докази в обґрунтування позовних вимог.
Так, з установлених судом обставин справи убачається, що страховиком відповідача (ПАТ СК "ПЗУ Україна") було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу - автомобіля марки «SUBARU OUTBACK», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та сплачено на користь позивача у даній справі страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у межах встановленого страхового ліміту 160 000 грн.
Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, у загальному порядку, тобто відповідачкою на користь позивача.
Висновки суд першої інстанції про недоведеність позивачем розміру заподіяння матеріальної шкоди не відповідають обставинам справи, а також суперечать долученими представником позивача до позову письмовим доказам, які зазначені вище і не спростовані будь-яким чином відповідачкою.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції у відповідності до положень частини 1 статті 376 ЦПК України – скасуванню, із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка».
Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також наявні підстави для ухвалення нового судового рішення щодо стягнення судового збору.
Зокрема, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Уніка» підлягає стягненню за подання позовної заяви 2684 грн судового збору.
Згідно із частиною 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги із відповідачкина користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»задовольнити.
Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 88 544,12 грн матеріальної шкоди та 6710 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                Судді