УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 січня 2025 року
м. Київ
Справа № 175/18059/24
Провадження № 51-247 впс 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши подання голови Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 62023050010004283 від 10 листопада 2023 року (справа № 175/18059/24) за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив: 
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло вказане подання Дніпровського апеляційного суду.
Подання мотивовано тим, що кримінальне провадження № 62023050010004283 від 10 листопада 2023 року щодо  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшло до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні був направлений до суду не за місцем закінчення кримінального правопорушення.
Зазначено, що згідно з обвинувальним актом моментом закінчення кримінального правопорушення є отримання грошових коштів за подальші протиправні дії - переправлення через державний кордон України. 
Вказані дії вчинялись на території залізничного вокзалу м. Києва за адресою:                        м. Київ, пл. Вокзальна, 1, що територіально розташований у Солом`янському районі м. Києва, тому відповідно до положень КПК України кримінальне провадження має розглядати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено кримінальне правопорушення. 
Враховуючи викладене, у поданні ставиться питання про передачу цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Учасникам судового провадження були направлені повідомлення про час та місце розгляду подання, однак в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.
Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, викладені у поданні, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Частиною 3 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд, який здійснював судове провадження. 
До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів, й цей стан тривав на час вирішення питання щодо надходження обвинувального акту у цьому провадженні до суду й триває на даний час. 
Відповідно до Закону України від 27 липня 2022 року № 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року, абзац 1 ч. 9 ст. 615 КПК України було викладено в новій редакції, а саме: «Під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством».
Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було проведено старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Краматорську, а обвинувальний акт був складений та затверджений слідчим у приміщенні службового кабінету Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 94. Вказана адреса відноситься до Шевченківського району м. Дніпро і є юрисдикційною територією Бабушкінського районного суду                                   м. Дніпропетровська. 
Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України.
З огляду на зазначене положення закону, хоча воно й стосується не локальних, а загальних аспектів визначення місця вчинення певного кримінального правопорушення, але місце вчинення певного кримінального правопорушення за його змістом може пов`язуватися не лише з місцем його закінчення, але й з місцем його початку, продовження та припинення також.    
У змісті обвинувального акту, крім іншого, зазначено, що з метою досягнення єдиної з ОСОБА_5 злочинної мети, маючи умисел на організацію незаконного переправлення військовозобов?язаних осіб через держаний кордон України, шляхом внесення неправдивих відомостей до системи «Шлях» та отримання відповідного дозволу для перетину державного кордону України на час дії воєнного стану, ОСОБА_4 13.02.2024 перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поряд із залізничним вокзалом в м. Київ, розташованим за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 1, зустрівся із ОСОБА_6 , якому в ході бесіди запропонував підготувати відповідні документи, що не відповідають дійсності, для підготовки листа до Запорізької обласної військової адміністрації про прийняття рішення про виїзд за межі України та включення до системи «Шлях» ОСОБА_6 у якості водія для доставки гуманітарної допомоги з-за кордону для БО «БФ Щасливі люди української землі», директором якого є ОСОБА_5 , з метою забезпечення безперешкодного незаконного перетину ОСОБА_6 державного кордону України для власних цілей, не пов`язаних з гуманітарною допомогою. 
При цьому ОСОБА_4 надав усні гарантії виконання зазначених зобов`язань та повідомив, що за послуги з організації незаконного перетину ОСОБА_6 державного кордону України необхідно заплатити грошові кошти в загальній сумі 6000 доларів США й надати копії документів, а саме закордонного паспорту громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення водія, на що                  ОСОБА_6 , будучи залученим до конфіденційного співробітництва, надав свою добровільну згоду.
В подальшому 27.02.2024 ОСОБА_6 у м. Краматорську під час зустрічі із дружиною ОСОБА_4 надав їй грошові кошти у сумі 40 000,00 грн та копії свого закордонного паспорту і посвідчення водія, які остання передала чоловікові.
21.04.2024 ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_6 у м. Краматорську, де отримав від останнього другу частину грошей у сумі 97 000,00 грн за реєстрацію в ІС «Шлях» як водія волонтера БО «БФ Щасливі люди української землі».
30.06.2024 ОСОБА_4 в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 повідомив останньому, що через інформаційну систему «Шлях» перетнути державний кордон України він не зможе, а тому переправлення буде організовано іншим способом, а саме через кордон із Румунією з використанням їхніх особистих корупційних зв`язків із працівниками ДПС, за сприянням яких буде здійснено переправлення ОСОБА_6 через кордон, і вартість переправлення буде становити 12 000 доларів США. 
В ході розмови ОСОБА_4 описав ОСОБА_7 процес та зазначив деталі організації його переправлення та перетину державного кордону України й повідомив, що грошові кошти потрібно найближчим часом передати у м. Києві, після чого буде налагоджено процес його переправлення поза пунктами пропуску, розташованими на території Чернівецької області.
Надалі приблизно о 13:30 05.07.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи на території Центрального залізничного вокзалу у м. Києві за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, зустрівся із ОСОБА_6 , де останній передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 8 500 доларів США в якості оплати за вчинення дій, направлених на незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України. Після отримання грошових коштів ОСОБА_8 надав                   ОСОБА_6 вказівки щодо його подальших дій, направлених на незаконний перетин державного кордону України.
Таким чином, зі змісту формулювання обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, вбачається, що окремі дії, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, були вчинені у двох місцях: 
1) на території м. Києва (площа Вокзальна, 1), що перебуває в межах територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва;
2) на території м. Краматорська, що перебуває в межах територіальної юрисдикції Краматорського міського суду Донецької області.
При цьому на підставі розпорядження Голови Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15 березня 2022 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області було змінено на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, а надалі рішенням Вищої ради правосуддя № 747/0/15-23 від 25 липня 2023 року із 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області було змінено шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
Як убачається з подання та долучених матеріалів провадження, 26 листопада 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 62023050010004283 від 10 листопада 2023 щодо  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшов до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Судовий розгляд у зазначеному провадженні не розпочато. На час надходження обвинувального акту до суду і на даний час Краматорський міський суд Донецької областісвою роботу не відновив.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що положеннями ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції Закону України № 2462-IX від 27 липня 2022 року передбачено альтернативну підсудність розгляду кримінальних проваджень крім суду, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, також судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Таким чином, враховуючи, що станом на час надходження обвинувального акту до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (26 листопада 2024 року) Краматорський міський суд Донецької області з об`єктивних причин вже не  здійснював правосуддя, належний розгляд цього кримінального провадження з урахуванням указаних вище фактичних обставин та чинних положень КПК України щодо правил територіальної підсудності міг бути здійснений:
1) Солом`янським районним судом м. Києва за місцем вчинення окремих діянь, об`єднаних єдиним наміром, які інкримінуються обвинуваченим за змістом обвинувального акту;
2) Краматорським міським судом Донецької області, оскільки саме цей суд (також як і Солом`янський районний суд  м. Києва) є територіально належним для розгляду цього кримінального провадження за ознакою вчинення окремих інкримінованих обвинуваченим діянь, об`єднаних єдиним наміром, на його юрисдикційній території.
Надалі, враховуючи, що на час звернення прокурора до суду з обвинувальним актом Краматорський міський суд Донецької області вже не здійснював правосуддя з об`єктивних причин, замість нього положеннями ч. 9 ст. 615 КПК України передбачаються дві рівноправні альтернативи:
а) Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області як суд, на який станом на час направлення обвинувального акту до суду було змінено територіальну підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області;
б) Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська як суд, у межах територіальної юрисдикції якого згідно з даними, указаними в обвинувальному акті, знаходиться орган досудового розслідування, який його здійснював. 
У зв`язку з цим, враховуючи, що Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області є одним з альтернативно можливих судів, де відповідно до передбачених КПК України правил територіальної підсудності може бути розглянуте указане вище кримінальне провадження, підстав вважати, що воно було направлене до вказаного суду з порушення правил територіальної підсудності, немає. 
Так само як і немає сенсу передавати кримінальне провадження з одного альтернативно можливого згідно з правилами територіальної підсудності для розгляду цього кримінального провадження суду до іншого такого ж. 
З огляду на це колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення подання Дніпровськогоапеляційного суду.
Тому, керуючись положеннями ст. 34, ч. 9 ст. 615 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Подання голови Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 62023050010004283 від 10 листопада 2023 року (справа № 175/18059/24) за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                             ОСОБА_3