ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1913/24  Номер провадження 33/814/1200/24	Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
за участю секретаря Дороженка Р.Г.,
захисника-адвоката Рябоконя О.В.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою  ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 09 червня 2024 року о 17:33 год. в м. Полтаві, вул. О. Бідного, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу алкотест Драгер №0281. Результат позитивний – 0,43%, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує на висловлену ним незгоду з результатом проведеного огляду та відсутність пропозиції з боку працівників поліції проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Зазначає про відсутність в нього записаних в акті огляду ознак алкогольного сп`яніння.
Також ставить під сумнів правильність роботи алкотестеру з огляду на 3-ох кратне продуття ним засобу та відсутність спеціального звукового сигналу після продуття.
На думку апелянта, вищевказані обставини в своїй сукупності свідчать про недоведеність його вини в скоєному правопорушенні.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є:
протокол серії ААД №629884 складений 09.06.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , з приміткою щодо передачі ТЗ водію ОСОБА_2 ,
роздруківка з алкотестеру Драгер 7510 з зазначенням результату 0,43% у ОСОБА_1 станом на 17:42 год. 09.06.2024, 
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з позитивним результатом продуття 0,43 % з зазначенням свідків огляду,
пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння,
пояснення свідка ОСОБА_5 яка викликала поліцію та повідомила про керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння
відеозапис з відеореєстратора та бодікамери працівника поліції.
Зазначені докази містять дані про подію правопорушення та не були спростовані під час розгляду апеляційної скарги. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи запису з відеореєстратора службового поліцейського автомобіля  вбачається зупинка ТЗ Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 .
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівник поліції запитує чому він за кермом, оскільки його вже зранку зупиняли з ознаками алкогольного сп`яніння, на що водій відповідає «Я знаю. Мене підставили».
Також поліцейський повідомляє, що причиною зупинки стало службове орієнтування на вказаний автомобіль, а саме керування ним в стані алкогольного сп`яніння.
В подальшому працівник поліції повідомляє про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився на місці зупинки.
Незважаючи на безперервну відеофіксацію події, також було залучено 2 свідків для фіксування проходження процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .
Після продуття алкотестеру результат виявився позитивним – 0,43%, з яким водій погодився (17:48:06 год.).
Будь-якої незгоди з таким результатом чи з недотриманням процедури його проведення водій не висловлював та відповідно не зазначив про це при складанні протоколу.
Отримання позитивного результату, який перевищив визначену законом допустиму норму, стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо його незгоди з результатом огляду, відсутність пропозиції направлення його до медичного закладу не беруться судом до уваги та спростовуються матеріалами справи.
Як зазначалося вище, одразу після продуття приладу з позитивним результатом 0,43%, на питання поліцейського «Ви згодні з результатом?», ОСОБА_1 відповів «Да».
В подальшому, після складання протоколу та ознайомлення з ним, о 18:25 год., працівник поліції запропонував водію підписати чек Драгера з результатом продуття та інші складенні відносно ОСОБА_1 документи, на що той відмовився, зазначивши, що адвокат сказав йому нічого не підписувати і він буде оскаржувати в суді.
Вказані дії ОСОБА_1 свідчать про намагання спотворити реальний перебіг події з метою уникнути відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП.
В даному випадку висловлена водієм незгода стосувалась подій, пов`язаних з необхідністю підписати протокол та інші запропоновані працівниками поліції документа та фактично мала місце після проведення огляду, з часу якого минуло більше пів години, а відтак не може розцінюватись судом як висловлена водієм незгода з результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння. 
Апеляційний суд звертає увагу, що після процедури продуття водій погодився з результатом огляду та протягом 35 хв. не висловлював жодної незгоди чи заперечень з цього приводу. Будь яких пояснень в протоколі чи на окремому аркуші стосовно незгоди з проведеним оглядом чи його результатом не висловив.
Вказані обставини свідчать про відсутність у працівників поліції необхідності пропонувати водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Посилання апелянта на те, що суд проігнорував виклик свідків, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки весь перебіг подій було зафіксовано на бодікамеру, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та фактично не потребує додатково залучати двох свідків при здійснення процедури проходження огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Не заслуговують на увагу також і доводи ОСОБА_1 щодо можливої технічної несправності приладу Драгер 7510, зважаючи на 3 кратне продування ним алкотестеру.
Так, з відеозапису вбачається перевірка поліцейським роботи приладу перед проведенням процедури огляду, роз`яснення водію правильність його продуття.
Разом з тим, лише за 3 разом ОСОБА_1 вдалося правильно продути прилад, оскільки попередні 2 рази продування було здійснено не на одному подиху, а переривчасто, що унеможливлює його роботу і лише після наполегливих роз`яснень працівників поліції як правильно треба проходити огляд, водієм було їх дотримано. 
Посилання апелянта на порушення проведення строку калібровки газоаналізатора, тобто необхідність її проведення кожні 6 місяців є помилковим.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
З роздруківки тестування на алкоголь приладу Драгер Алкотест 7510 вбачається, що останнє калібрування прилад проходив 15.08.2023, а отже станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився, що свідчить про його придатність для використання.
Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна