ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2034/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №704/1072/23 Категорія: 304000000 	Дьяченко Д.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 грудня 2024 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар	Новіков О.М., Василенко Л.І. Любченко Т.М.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 05.11.2024 (повний текст складено 05.11.2024, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д.О.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та додаткової суми у розмірі завдатку,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про стягнення подвійного завдатку, мотивуючи про те, що у квітні 2021 року він вирішив придбати у власність частину нежитлового приміщення у відповідача. 06.04.2021 між сторонами було укладено домовленість щодо купівлі-продажу частини приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з літньою терасою в АДРЕСА_1 . Згідно з усною домовленістю купівля-продаж здійснюється за 20 000 дол. США. На підтвердження домовленостей 06.04.2021 позивач передав відповідачу завдаток у розмірі 2000 дол. США, що було зафіксовано відповідною розпискою, в якій було зазначено, що позивач передав відповідачу кошти за покупку торгового приміщення та в разі відмови викупу даного приміщення даний завдаток залишається відповідачу. 06.04.2021 відповідачем також надана розписка позивачу про отримання від позивача коштів в розмірі 2000 дол. США за продаж частини приміщення магазину, в якій відповідач зазначила, що зобов`язується до 31.11.2021 продати позивачу дане нежитлове приміщення, в іншому разі - зобов`язується повернути позивачу внесену ним суму. Після виготовлення документації на частину приміщення, яке хотів придбати позивач, відповідач повідомила, що вартість його буде становити 25 000 дол. США, а не 20 000 дол. США. 31.11.2021 позивач повторно звернувся до відповідачки з вимогою про укладення договору купівлі-продажу, однак та відмовилась від укладення угоди, а також відмовилась від повернення коштів, що змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 05.11.2024 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 2000 дол. США. 
Суд виходив з того, що в розписці відповідача від 06.04.2021 на підтвердження факту отримання грошових коштів від позивача відсутнє як застереження про те, що ці кошти є завдатком, так і зобов`язання повернути цю суму в подвійному розмірі.
Отже отримана відповідачем сума 2000 дол. США є авансом, а не завдатком. Тобто, позивач не може вимагати від відповідача сплати завдатку у подвійному розмірі у зв`язку із невиконанням зобов`язань.
Так як з матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернула позивачу отримані нею кошти за укладення договору купівлі-продажу, то суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність їх стягнення у примусовому порядку.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала 03.12.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. Також відповідач просить постановити окрему ухвалу щодо неналежного виконання професійних обов`язків адвокатом Ткаченком М.О.
В обґрунтування вказано на те, що в якості істотної умови договору в розписках про передачу коштів указано, що укладення договору купівлі-продажу має відбутися до 30.11.2021, однак позивач просив відповідача не поспішати з оформленням такого договору.
Таким чином відповідач не ухилялася від укладення такого договору, а навпаки була в цьому зацікавлена. 
Позов у справі подано у жовтні 2023 року попри те, що строк укладення договору сторонами визначено по 30.11.2021.
Позовна заява у справі складена некваліфікованим адвокатом з низькими інтелектуальними характеристиками. У якості правничої допомоги адвокат позивача вказав подачу відзиву «під ключ» на позов, хоча таку процесуальну дію позивач робити права не має.
Домовленість про передачу коштів не є завдатком, адже відповідні розписки не відповідають вимогам матеріального закону.
Суд першої інстанції не вказав дату складення повного тексту судового рішення.
Суд у мотивувальній частині вказав про те, що сума коштів, заявлена до стягнення, є авансом, проте в резолютивній частині зазначив про задоволення позову про стягнення завдатку.
У резолютивній частині рішення суд не вказав РНКПО та місце проживання сторін.
Розмір витрат позивача на правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки у справі відсутній детальний опис робіт, виконаних адвокатом позивача.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд не врахував, що мало місце затягування розгляду справи внаслідок дій позивача та його адвоката. 
Сума витрат позивача на правничу допомогу істотно перевищує суму, вказану у попередньому розрахунку.
Провадження у справі слід закрити, так як мала місце підміна предмету позову – представник позивача визначив правовідносини щодо отримання авансу як такі, що пов`язані з отриманням завдатку та стягнення його подвійного розміру.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – Ткаченко М.О. просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що згідно із розпискою від 06.04.2021 ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 2000 дол. США завдатку на купівлю торгового приміщенні за адресою АДРЕСА_2 з умовою викупу до 30.11.2021. У разі не виконання даних умов ним, сума в повному обсязі залишається власнику приміщення.
Згідно із розпискою від 06.04.2021 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 2000 дол. США за продаж приміщення магазину, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з умовою викупу до 30.11.2021. У разі не виконання даних умов з її сторони, вона повертає дану суму ОСОБА_1 .
Уважаючи, що договір купівлі-продажу, для забезпечення майбутнього укладення якого було передано спірні кошти в якості завдатку, фактично укладено не було позивач порушує перед судом питання в цій справі стосовно стягнення з відповідача отриманих коштів завдатку у подвійному розмірі.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно із статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного-законодавства.
Частиною четвертою статті 635 ЦК України передбачено, що договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Як вірно вказав суд першої інстанції, за правовим висновком ВС в постанові від 13.01.2021 у справі № 686/6823/14-ц ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції.
Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.
Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.
У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.
У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З урахуванням наведеного правового регулювання апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сторони не надали докази укладання нотаріально посвідчених попереднього договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення або самого договору купівлі-продажу, відтак передана за такими домовленостями сума коштів є авансом, а не завдатком, про що помилково вказує позивач, та стосовно чого погоджується у поданій апеляційній скарзі відповідач.
Суд вірно зазначив, що спірний договір (розписки) лише містять ознаки попереднього договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, проте він не посвідчений нотаріально та не містить обов`язкової умови - вартості майна. Отже між сторонами не виникло ніяких зобов`язань щодо купівлі-продажу нерухомого майна.
Отже фактичних підстав для висновку про те, що спірні кошти, передані позивачем відповідачу, є завдатком не має, адже відповідного правочину, для забезпечення його їх могло бути надано, фактично не існує.
Наведене свідчить про те, що отримана нею сума 2000 дол. США є авансом, а не завдатком. Тобто, позивач не може вимагати від відповідача сплати завдатку у подвійному розмірі у зв`язку із невиконанням зобов`язань.
Таким чином підстав для стягнення переданих коштів у подвійному розмірі не має.
Одночасно апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника у справі про те, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна не відбулося саме з вини позивача, який, до того ж, допустив зволікання із подачею позову у справі до суду, оскільки ці аргументи не доводять існування правових підстав для збереження у відповідача фактично переданих їй за розписками грошових коштів.
Скаржнику слід врахувати, що аванс (попередня оплата) – це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося – ВП ВС від 22.09.2020 у справі №918/631/19.
Слід оцінити критично посилання скаржника на те, що позовна заява у справі складена некваліфікованим адвокатом, а також стосовно того, що суд першої інстанції у резолютивній частині рішення не вказав дату складення повного тексту судового рішення, РНКПО та місце проживання сторін, адже вказані обставини не свідчать про неправильне вирішення судом спору по суті та не свідчать про таке порушення приписів процесуального законодавства, яке б за вимогами ч.3 ст.376 ЦПК України стало підставою для скасування рішення суду по результатам апеляційного перегляду.
Посилання скаржника на те, що суд у мотивувальній частині вказав про те, що сума коштів, заявлена до стягнення, є авансом, проте в резолютивній частині зазначив про часткове задоволення позову про стягнення завдатку апеляційним судом відхиляється, оскільки у мотивувальній частині рішення судом надана належна правова кваліфікація правовідносин сторін, як таких, що ґрунтуються на факті передачі саме авансу, а в резолютивній частині вказано про часткове задоволення позовних вимог, як їх згідно принципу диспозитивності на власний розсуд визначив позивач.
При цьому саме невірне трактування розписок про передачу коштів з боку позивача і обумовило часткове задоволення позовних вимог у справі.
З цих же підстав слід відхилити і аргументи скаржника про те, що провадження у справі слід закрити, так як мала місце підміна предмету позову – представник позивача визначив правовідносини щодо отримання авансу як такі, що пов`язані з отриманням завдатку та стягнення його подвійного розміру.
При апеляційному перегляді справи підстав для прийняття окремої ухвали стосовно адвоката позивача, про що просить скаржник, встановлено не було.
Апеляційним судом оцінюються критично посилання скаржника на те, що витрати позивача на правничу допомогу в суді першої інстанції визначено у необґрунтованому розмірі, адже відзив на власний позов адвокат подати не міг, він не надав детальний опис робіт та затягував розгляд справи та заявив до стягнення суму, яка перевищує ту що, вказану у попередньому розрахунку, оскільки витрати позивача на правничу допомогу підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме – договором про надання правничої допомоги від 19.09.2023, товарним чеком про оплату послуг адвоката від 30.10.2024 на суму 14 000 грн. та актом приймання-передачі послуг від 30.10.2024. 
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 05.11.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги витрати відповідача по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи до відшкодування не підлягають.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – відхилити.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 05.11.2024 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Витрати відповідача по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 24.12. 2024.

Суддя-доповідач                        

Судді