Справа № 466/8430/23                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О. І. 
Провадження № 22-ц/811/3064/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Ковальчука Ю.
з участю: представника ОСОБА_1 – Цимбали У.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.
В обгрунтування заяви покликається на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 року закрито провадження у справі, однак при постановленні ухвали суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а саме, судового збору, витрат на експертизу та витрат на професійну правничу допомогу. ОСОБА_3 отримувала послуги з професійної правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 13/10 від 09 жовтня 2020 року, в якому сторонами погоджено орієнтовний розмір гонорару адвоката в сумі 9000 грн. Оскільки вона фактично сплатила 4950 грн. за надання професійної правничої допомоги, у неї виникло на відшкодування цих витрат. В матеріалах справи міститься значна кількість матеріалів у дуже вузькій сфері цивільних відносин, що вимагало від адвоката значних інтелектуальних та розумових затрат на надання послуг та значних затрат часу для ознайомлення з матеріалами справи та участі в судових засіданнях. Крім того, до матеріалів справи долучено висновок будівельно-технічної експертизи № 010/23 від 25 травня 2023 року, проведеної за заявою ОСОБА_3 , за проведення якої сплачено 6000 грн. Зазначає, що у разі закриття провадження у справі сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила.
З наведених підстав просить ухвалити додаткове рішення, яким:
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 10450.00 грн., а саме, 4950 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 6000 грн. витрат на послуги експерта;
-повернути ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі 1073.60 грн. за подання позову згідно з квитанцією № 145562841 від 07 серпня 2023 року. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2024 року заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кондратюк Володимир Володимирович, про стягнення судових витрат – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4950 грн. витрат на правову допомогу.
Повернуто ОСОБА_5 судовий збір, сплачений нею при поданні позову у розмірі 1073,60 грн., (документ №145562841 від 07.08.2023 року, отримувач: ГУК Львів/Шевченківський р-н/22030101, код 38008294).
В решті вимог відмовлено.
Ухвалу суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу оскаржив представник ОСОБА_1  – ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду в цій частині є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, що неодноразово підтверджувалося правовими висновками Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування судами. Закриваючи провадження у справі, суд вирішив питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, фактично відмовивши у стягненні таких на користь позивача. Оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. З наведених підстав просить ухвалу суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогускасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
З апеляційної скарги вбачається, що ухвала суду оскаржується лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а відтак законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кондратюк В.В., щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з розглядом справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4950 грн., які підтверджені належними та допустимими доказами та є спів мірними з тривалістю розгляду справи та кількістю судових засідань, а відтак підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав клопотання про закриття провадження у справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 рокуклопотання представника відповідача ОСОБА_2 – задоволено, провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кондратюк В.В., обгрунтовує наявність підстав для стягнення з відповідача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу тим, що надала належні та допустимі докази понесення таких витрат та вказала в позовній заяві орієнтовний розрахунок судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 13/20 від 09 жовтня 2020 року, акт надання послуг та платіжні інструкції.
Згідно з договором про надання правової допомоги № 13/20 від 09 жовтня 2020 року, укладеним між адвокатом Кондратюком Володимиром Володимировичем та ОСОБА_3 , адвокат зобов`язується за дорученням замовника на умовах та в порядку, передбаченому договором, надавати правову допомогу замовнику, як його представник, а замовник зобов`язується сплатити адвокату гонорар за надані послуги, а також у випадку необхідності фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору.
Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги № 13/20 від 09 жовтня 2020 року розмір та умови гонорару адвоката за надану правову допомогу, якщо така надається на платні основі, визначаються окремими договором.
01 серпня 2023 року між адвокатом Кондратюком Володимиром Володимировичем та ОСОБА_3 підписано додаток до договору про надання правової допомоги № 13/20 від 09 жовтня 2020 року про погодження орієнтовного розміру гонорару, в якому сторони договору погодили орієнтовний розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги замовнику при розгляді справи Шевченківським судом міста Львова в сумі 9000 грн., що може змінюватися за спільним погодженням сторін залежно від часу та зусиль, витрачених адвокатом на надання правової допомоги.
Згідно з актом надання послуг від 25 червня 2024 року, складеним та підписаним адвокатом Кондратюком В.В. та ОСОБА_3 , на підставі договору про надання правової допомоги № 13/20 від 09 жовтня 2020 року адвокатом надана правова допомога, що полягала у: 1) підготовці позовної заяви, що включало в себе аналіз матеріалів, пошук судової практики, формування правової позиції, підготовка позову до подання та підготовку додатків; 2) участь в судових засіданнях 02 жовтня 2023 року, 19 лютого 2024 року та 19 березня 2024 року. Крім того, сторони погодили, що загальна вартість робіт (послуг) склала 4950 грн.
В матеріалах справи наявні платіжні інструкції, які підтверджують оплату позивачем наданих послуг з професійної правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 13/20 від 09 жовтня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується статтею 142 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Разом із тим, у результаті закриття провадження процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 308/12079/18, від 04 серпня 2021 року у справі № 686/9357/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 279/5943/18, від 03 серпня 2022 року у справі №522/13071/19 та від 01 лютого 2023 року у справі № 465/2146/21.
Враховуючи те, що вимога про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4950 грн. заявлена позивачем, колегія суддів приходить до висновку про те, що така вимога позивача є необґрунтованою та безпідставною, а відтак оскаржувана ухвала суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2024 рокув частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу – скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою у задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кондратюк Володимир Володимирович, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4950 грн. – відмовити.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 03.02.2025 року. 

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк