ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/25805/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 січня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., при секретарі Присяжній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Служби безпеки України в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України "По особовому складу" від 11.08.2021 №1050-ОС/дск щодо звільнення з військової служби генерал-майора ОСОБА_1 та виключення генерал-майора ОСОБА_1 зі списків особового складу з 11.08.2021;
- поновити генерал-майора ОСОБА_1 на військовій службі у розпорядженні Голови Служби безпеки України за посадою заступника Голови Служби безпеки України з 12.08.2021;
- стягнути зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, обрахованого за період з 12.08.2021 по дату винесення судового рішення з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на військовій службі та виплати грошового забезпечення за один місяць.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
У судовому засіданні представник відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Водночас, 17 січня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із участю представника позивача у судовому засіданні в іншій справі, призначеній на 10 год. 00 хв. 20.01.2025, а також знаходження на лікарняному самого позивача.
Розглянувши вказане клопотання, колегія судді зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження (ч. 1 ст. 309 КАС України). 
У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу (ч. 2 ст. 309 КАС України). 
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на закінчення строку розгляду справи та відсутність клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача та сторін процесу, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що указом Президента України "Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Служби безпеки України" від 13.03.2020 №82/2020 звільнено ОСОБА_1 з посади заступника Голови Служби безпеки України. 
Наказом Голови Служби безпеки України І. Бакановим від 11.08.2021 №1050/-ОС "По особовому складу" відповідно до "Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України" звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом "а" пункту 61 та підпунктом "в" (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Служби безпеки України генерала-майора ОСОБА_1 з виключенням його зі списків особового складу 11.08.2021. 
Календарна вислуга років на 11.08.2021 склала 22 роки три місяці 28 днів. Направлено на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_1. 
До заяв по суті відповідача додано довідку Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 09.01.2024 №21/2/2-29 про грошове забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачу нараховано: у червні 2021 року - 73899,00 грн., у липні 2021 року 73899,00 грн., всього - 147798,00 грн. 
Не погоджуючись із вищевказаним наказом про звільнення, вважаючи його необґрунтованим та такими, що прийнятий із порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу від 11.08.2021 №1050/-ОС позивача звільнено з військової служби в запас Служби безпеки України на підставі підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), відповідно до якого звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі. 
Також згідно з оскаржуваним наказом від 11.08.2021 №1050/-ОС підставою звільнення позивача в запас визначено підпункт "а" пункту 61 "Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України", затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, Положення №1262/2007), за змістом якого звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в запас Служби безпеки України осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час. 
Водночас, згідно з рапортом від 13.03.2020 відповідно до підпункту "б" пункту 48 Положення №1262/2007 (у зв`язку з прийняттям Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямках та підвищення її ефективності) начальник УРОС Служби безпеки України запропонував голові Служби зарахувати в розпорядження Голови Служби безпеки України генерал-майора ОСОБА_1 , звільненого Указом Президента України від 13.03.2020 №82/2020 з посади заступника Голови Служби безпеки України, за посадою заступника Голови Служби безпеки України зі збереженням грошового забезпечення. В рапорті зазначено, що подальша робота з генерал-майором ОСОБА_1 буде здійснюватись відповідно до "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України", затвердженої наказом Служби безпеки України 14.10.2008 №772, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.12.2008 за №1323/16014 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, Інструкція №772).
Пунктом 48 Положення №1262/2007 передбачено підстави для зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Крім того, військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади.
Зокрема, відповідно до підпункту "б" пункту 48 Положення №1262/2007 вразі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.
Згідно з пунктом 4.9 Інструкції №772 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення №1262/2007) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади. У розпорядження Голови Служби безпеки України зараховуються лише начальники органів, закладів, установ та підрозділів Центрального управління, які призначаються та звільняються з посад Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України (пункт 4.9).
У дорученні Голови Служби безпеки України від 13.03.2020 на підставі пунктів 4.10 та 7.4 Інструкції №772 визначено, зокрема, що з військовослужбовцями, яких звільнено з посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано в розпорядження Голови Служби безпеки України бесіди проводить Голова Служби чи за його дорученням один із його заступників або начальник управління по особовому складу. Доручено начальнику управління роботи з особовим складом генерал-майору ОСОБА_3 провести відповідні бесіди з генерал-майором ОСОБА_1 .
Згідно з повідомленням генерал-майору ОСОБА_4 наказом Голови Служби безпеки України від 14.03.2020 №337 ОС/ДСК його зараховано в розпорядження Голови Служби безпеки України, роз`яснено, що за військовослужбовцем зберігається матеріальне та грошове забезпечення, робота організовується відповідно до пункту 4.10 Інструкції №772, пошук вакантних посад проводиться Управлінням роботи з особовим складом Служби безпеки України, допускається самостійний пошук відповідних посад. Попереджено, що в разі неможливості протягом терміну перебування в розпорядженні призначатись на посаду або невизначеності щодо подальшого використання, військовослужбовець підлягатиме звільненню. З попередженням позивач ознайомлений 11.05.2021, про що свідчить його підпис.
Наказом Голови Служби безпеки України від 19.03.2020 №314/ДСК "Про організацію службової діяльності військовослужбовців на період їх перебування в розпорядженні" відповідно до пункту 4.9 Інструкції №772 та у зв`язку із зарахуванням наказом Голови Служби безпеки України від 14.03.2020 №337-ОС/дск у розпорядження Голови Служби безпеки України генерал-майора ОСОБА_1 , на нього покладено обов`язок на період перебування в розпорядженні окремі обов`язки (завдання), визначені функціональними обов`язками, по Головній інспекції. 
Пунктом 4.10 Інструкції №772 передбачено: 
військовослужбовці, звільнені з посад Указами Президента України та зараховані у розпорядження Голови Служби безпеки України, можуть бути призначені за їх згодою на посади, призначення на які здійснюється Головою Служби безпеки України або його заступниками. Вакантні посади, на яких можуть бути використані такі військовослужбовці, з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 Положення №1262/2007, визначаються Головою Служби безпеки України. Таким військовослужбовцям не можуть пропонуватися посади, призначення на які віднесено до повноважень Президента України (абзац сьомий);
у разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на рівну посаду відповідним начальником приймається рішення про його призначення на нижчу посаду (не більш як на один ступінь, виходячи з граничного військового звання, передбаченого за посадою) або за згодою військовослужбовця на іншу нижчу посаду (абзац восьмий);
у випадку відсутності відповідних вакантних посад або через ненадання військовослужбовцем згоди на його призначення на іншу нижчу посаду після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні (з урахуванням його продовження відповідно до пункту 4.14 цього розділу) стосовно військовослужбовця приймається рішення про неможливість його подальшого службового використання, що оформлюється висновком, який затверджується начальниками органів, підрозділів, закладів, установ. Стосовно військовослужбовців, які перебувають в розпорядженні Голови Служби безпеки України, такі висновки готуються Управлінням роботи з особовим складом та затверджуються Головою Служби безпеки України (абзац дев`ятий).
За змістом наведених норм, військовослужбовці, які звільнені з посад Указами Президента України та перебувають в розпорядженні Голови Служби безпеки України можуть бути призначені за їх згодою на посади, призначення на які здійснюється Головою Служби безпеки України або його заступниками. При цьому визначення таких вакантних посад віднесено до дискреційних повноважень Голови Служби безпеки України. В разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на рівну посаду, приймається рішення про його призначення на нижчу посаду. В разі відсутності вакантних посад або ненадання згоди військовослужбовцем згоди на його призначення на іншу нижчу посаду приймається рішення про неможливість його подальшого службового використання, що оформлюється висновком. 
Начальником Головної інспекції Служби безпеки України та начальником Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України складено висновок від 03.08.2021, затверджений Головою Служби 03.08.2021, про неможливість подальшого службового використання генерал-майора ОСОБА_1 .
Зі змісту висновку вбачається, що ОСОБА_1 з 04.07.2019 займав посаду заступника Голови Служби безпеки України, Указом Президента України від 13.03.2020 №82/2020 звільнений з посади заступника Голови Служби, наказом Голови Служби від 14.03.2020 №337 ОС/дск на підставі підпункту "б" пункту 48 Положення №1262/2007 зарахований в розпорядження Голови Служби, наказом Голови Служби від 19.03.2020 №314/ДСК на ОСОБА_1 покладено виконання окремих обов`язків (завдань), розпорядженням Голови Служби від 24.03.2020 №88/ДСК затверджені тимчасові функціональні обов`язки на період перебування генерал-майора ОСОБА_1 в розпорядженні та порядок його службової діяльності покладено на начальника Головної інспекції. Також у висновку вказано, що з урахуванням термінів знаходження на лікуванні та у відпустках строк перебування генерал-майору ОСОБА_1 у розпорядженні продовжено до 28.07.2021. 
Згідно з висновком ОСОБА_1 був попереджений, якщо до завершення строку перебування в розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44-46 Положення №1262/2007, вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Зазначено, що в зв`язку з неможливістю наступного службового використання в органах підрозділах, закладах та установах Служби безпеки України на посадах рівних тій, яку обіймав генерал-майор ОСОБА_1 або на посадах на ступінь нижче зазначеного рівня, пропонується звільнити його з військової служби на підставі підпункту "а" пункту 61 Положення №1262/2007 та підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Висновок затверджено Головою служби України 03.08.2021, позивач ознайомився з висновком 05.08.2021. 
Згідно з поданням на звільнення з військової служби генерал-майора ОСОБА_1 , було підготовлено матеріали щодо звільнення з військової служби позивача на підставі підпункту "а" пункту 61 Положення №1262/2007 та підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Підставами зазначено неможливість подальшого службового використання генерал-майора ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні Голови Служби безпеки України за посадою заступника Голови Служби, зауважено про надання згоди генерал-майором ОСОБА_1 та відсутність заперечень. Подання складено начальником Головної інспекції Служби безпеки України 05.08.2021, Головою Служби безпеки України 05.08.2021 надано згоду, з поданням на звільнення генерал-майор ОСОБА_1 ознайомився 05.08.2021. 
Відповідно до листка бесіди з генерал-майором ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні Голови Служби безпеки України за посадою заступника Голови Служби, бесіда проведена у зв`язку з неможливістю подальшого службового використання генерал-майора ОСОБА_1 . Бесіду проведено начальником УРОС Служби безпеки України 06.08.2021, позивачем підписано листок бесіди 06.08.2021. 
До відзиву долучено інший листок бесіди з генерал-майором ОСОБА_1 , в якому зазначено про проведення з ОСОБА_1 06.08.2021 бесіди у зв`язку з підготовкою матеріалів до звільнення з військової служби. Під час бесіди генерал-майору ОСОБА_1 роз`яснено, що його буде звільнено на підставі підпункту "а" пункту 61 Положення №1262/2007 та підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з 11.08.2021. Також зауважено про відсутність у генерал-майора ОСОБА_1 будь-яких інших прохань, крім бажання після звільнення з військової служби надіслати його документи для постановки на військовий облік у визначеному обласному управлінні, та відсутність будь-яких клопотань.
          Як вбачається з наявних у матеріалах справи пояснень представника відповідача, ОСОБА_1 не могли пропонуватися посади, призначення на які віднесені до повноважень Президента України. Представник відповідача пояснив, що стосовно конкретних вакантних посад у системі СБУ йшлося під час бесід, проведених з позивачем начальником Управління роботи з особовим складом СБУ ОСОБА_3 . Факти пропонування  відповідних вакантних посад не були задокументовані у письмовій формі, оскільки законодавством України та відомчими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку здійснювати документування усіх бесід, проведених із військовослужбовцем, з питань проходження військової служби. 
Водночас, суд звертає увагу, що під час бесід, ознайомлення з поданням до звільнення з військової служби та з висновком про неможливість подальшого службового використання, позивач не висловив заперечень щодо його звільнення на підставі підпункту "а" пункту 61 Положення №1262/2007 та підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через неможливість службового використання в органах підрозділах, закладах та установах Служби безпеки України на посадах рівних тій, яку обіймав генерал-майор ОСОБА_1 або на посадах на ступінь нижче зазначеного рівня. Також суд враховує, що Голова Служби безпеки України не визначив посад, призначення на які здійснюється Головою Служби або його заступниками з метою наступного використання позивача на військовій службі, що віднесено до дискреційних повноважень Голови Служби. Крім того, судом зазначалось, що позивач попереджувався про його можливе звільнення в разі неможливості протягом терміну перебування в розпорядженні призначатись на посаду або невизначеності щодо подальшого використання. При цьому позивачу пропонувалось самостійно здійснити пошук вакантних посад. 
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на наведені міркування щодо відсутності заперечень з боку позивача щодо його звільнення військової служби в зв`язку з неможливістю наступного службового використання в органах підрозділах, закладах та установах Служби безпеки України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про помилковість доводів представника позивача стосовно порушення відповідачем процедури звільнення позивача з військової служби. 
Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Голови Служби безпеки України "По особовому складу" від 11.08.2021 №1050-ОС/дск щодо звільнення з військової служби генерал-майора ОСОБА_1 та виключення його зі списків особового складу з 11.08.2021 задоволенню не підлягає.
Водночас, суд критично ставиться до посилання позивача на відсутність в оскаржуваному наказі від 11.08.2021 №1050-ОС/дск чіткої підстави звільнення, адже як було зазначено вище, позивача звільнено з військової служби на підставі підпункту "а" пункту 61 "Положення №1262/2007 та підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі). 
Крім того, в рапорті від 13.03.2020 пропонувалось ОСОБА_1 зарахувати в розпорядження Голови Служби безпеки України відповідно до підпункту "б" пункту 48 Положення №1262/2007. Згідно з висновком про неможливість подальшого службового використання генерал-майора ОСОБА_1 . Головою Служби безпеки України прийнято наказ від 14.03.2020 №337 ОС/дск про зарахування ОСОБА_1 в розпорядження Голови Служби на підставі підпункту "б" пункту 48 Положення №1262/2007. 
Враховуючи прийняття Головою Служби безпеки України управлінського рішення про зарахування позивача в розпорядження Голови Служби внаслідок його звільнення з посади заступника Голови Служби Указом Президента України, покладення на позивача виконання відповідних функцій під час перебування в розпорядженні з можливістю наступного використання позивача на військовій службі, суд дійшов висвноку, що відповідні рішення відповідачем приймались внаслідок проведення організаційних заходів, а тому зазначення в оскаржуваному наказі від 11.08.2021 №1050-ОС/дск підпункту "в" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як підстави звільнення, є обґрунтованим. Та обставина, що в наказі серед іншого було зазначено підставою звільнення скорочення штатів не може бути достатньою підставою для визнання оскаржуваного наказу протиправним, оскільки правова підстава звільнення визначена вірно. 
Беручи до уваги, що позовні вимоги про поновлення позивача на військовій службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2021 №1050-ОС/дск, останні також не підлягають задоволенню. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      О.В.Епель

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк