УХВАЛА                                                                                         
 
15 січня 2025 року
 
м. Київ
 
справа № 336/5077/20
провадження № 61-4692св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого  -	Луспеника Д. Д.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,	Гулька Б. І.,  Лідовця Р. А.,  	
 
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 , 
треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна,
 
розглянув заяву суддів Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни , Лідовця Руслана Анатолійовича , Луспеника Дмитра Дмитровича про самовідвід у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, про визнання недійсними електронних торгів, за  касаційною скаргою  ОСОБА_1 на  рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державного підприємства (далі - ДП) «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Укрдебт Плюс», Шевченківський відділ Державної виконавчої служби (далі - ВДВС) у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), про визнання електронних торгів недійсними.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня                   2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду                   від 14 червня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року (провадження                         № 61-6686св22) касаційну скаргу   ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 червня 2022 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року апеляційну скаргу      ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року залишено без змін.
 
У березні 2024 року   ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 01 квітня 2024 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду 11 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою   ОСОБА_1 , з підстав визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389  ЦПК України; витребувано з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи № 336/5077/20; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
У квітні 2024 року матеріали справи № 336/5077/20 надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2024 року справу № 336/5077/20 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.
 
Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від  10 грудня 2024 року справу визначено для розгляду судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д. (головуючий), Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.  
 
У ході розгляду Верховним Судом справи судді Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. заявили про самовідвід у справі з тих підстав, що вони брали участь у Верховному Суді у розгляді цієї справи (№ 336/5077/20), а саме: 08 березня 2023 року при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 червня 2022 року (провадження  № 61-6686св22).
 
У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023року цими суддями висловлена певна правова позиція щодо питання порушення прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 та й щодо застосування норм матеріального й процесуального права у спірних правовідносинах.
 
Указана заява про самовідвід підлягає задоволенню.
 
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України. Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у  справі.
 
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
 
Із практики Європейського суду з прав людини (далі ? ЄСПЛ) випливає, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що  можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування  легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Morel проти Франції» (Morel v. France); параграф 23 рішення ЄСПЛ у справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення ЄСПЛ у справі «Luka  проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в  неупередженості суду (параграф 44 рішення ЄСПЛ у  справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення ЄСПЛ у справі «Pabla  Ky  проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96  рішення ЄСПЛ у справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).
 
У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з  посиланням на його усталену практику підкреслив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та  об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до  уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (параграф 49). Стосовно об`єктивного критерію Суд зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи  можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (параграф 52).
 
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому  випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
 
Ураховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності суддів, заяву суддів Верховного СудуГулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д. про самовідвід належить задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду зробила висновок про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід суддів Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.
 
Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву суддів Верховного Суду Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни, Лідовця Руслана Анатолійовича, Луспеника Дмитра Дмитровича про самовідвід задовольнити.
 
Відвести суддів Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганну Василівну, Лідовця Руслана Анатолійовича, Луспеника Дмитра Дмитровича від участі у розгляді справи № 336/5077/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, про визнання недійсними електронних торгів, за  касаційною скаргою ОСОБА_1 на  рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року (провадження № 61-4692св24).
 
Справупередати для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	Д. Д. Луспеник    	
Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	Б. І. Гулько    	
 	Г. В. Коломієць    	
 	Р. А. Лідовець