Справа № 148/2444/24 
Провадження № 33/801/1061/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
25 грудня 2024 року                                                                                м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий в розмір 605, 60 грн.
Не погодившись із зазначеною постановою 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зазначивши у ній, що отримав копію оскаржуваної постанови у районному суді 03.12.2024 року, а тому вважає строк має відраховуватись саме з цього часу.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути правопорушнику ОСОБА_1 з наступних підстав. 
Однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення - п. 9 частини 2 статті 129 Конституції України.
Згідно з частиною 2 статті 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється статтею 294 КпАП України.
Так, частиною 2 статті 294 КпАП України встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, початок перебігу строку оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення закон пов`язує виключно з датою її винесення, у даному випадку - 27 листопада 2024 року.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження. Відтак, оскільки порядок обчислення строку апеляційного скарження визначений у ст. 294 КУпАП однозначно, то немає підстав для застосування аналогії закону чи права при його обчисленні.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновлюється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення та змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи щодо нього 27 листопада 2024 року, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КпАП України визнав.
Отже останнім днем подачі апеляційної скарги, з урахуванням вихідного дня, на який припадає останній день подачі апеляційної скарги, є 09 грудня 2024 року, тоді як апеляційну скаргу подано 12 грудня 2024 року. 
У апеляційній скарзі апелянт вказує, що копію постанови отримав лише 03 грудня 2024 року, водночас законодавець не пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення з моменту отримання особою її копії.
Крім цього, апелянт не вказує які поважні причини йому завадили, зокрема з 27 листопада 2024 року по 09 грудня 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження вжити заходів для отримати копії постанови, за умови, що він знав про її наявність, оскільки був присутнім в судовому засіданні, та вчасно подати апеляційну скаргу. 
За вказаних підстав апеляційний суд приходить до переконання про те, що ОСОБА_1  без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду від 27 листопада 2024 року, а відтак апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись частинами 2, 10 статті 294 КпАП України, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, - повернути особі, яка її подала.
Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        І.М. Стадник