Справа № 126/1283/23
Провадження № 22-ц/801/402/2025
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року	Справа № 126/1283/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Стадника І.М., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року, ухвалене суддею Гуцолом В.І. в м. Бершадь, повне рішення складено 12 грудня 2024 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,
встановив:
У травні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі – АТ «Вінницягаз») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 6 219,13 грн, що виникла за період з січня 2020 року по лютий 2023 року включно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ «Вінницягаз» здійснює розподіл природного газу споживачам в межах території Вінницької області, а також території м. Гайворон Кіровоградської області на підставі ліцензії виданої Постановою Національної комісії, що здійснює державне енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2017 року № 811 зі змінами. Отже, позивач є оператором газорозподільної системи, що надає послугу розподілу природного газу в межах зони ліцензійної діяльності, а відтак є надавачем комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про ринок природного газу». 
ОСОБА_1 є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про ринок природного газу», оскільки: його будинок газифікований та приєднаний до газорозподільної системи АТ «Вінницягаз», у зв`язку з чим в автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 ; здійснює фіктичний відбір газу; частково сплачував кошти за отриману послугу розподілу природного газу. А відтак, відповідач, здійснюючі зазначені вище дії, приєднався до умов договору розподілу природного газу - акцептував договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті позивача та відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП та обов`язкового до виконання всіма суб`єктам/ ринку природного газу (в т.ч. і побутовими споживачами).
На 2021-2022 роки Позивач (Оператор ГРМ) розрахував річну замовлену потужність об`єкта споживання відповідача, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за минулі газові роки за формулами, які наведені у позовній заяві.
На дату подання позовної заяви заборгованість відповідача за послугу з розподілу природного газу, надану протягом січня 2020 - лютого 2023 років, складає 6 219,13 грн.
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «Вінницягаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У скарзі зазначає, що суд не врахував, що товариство звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу, додавши до заяви витяг з особового рахунку та до довідки про фактичний обсяг споживання природного газу довело факт отримання боржником послуг з розподілу природного газу. Товариство на законних підставах здійснювало до 01 жовтня 2023 року діяльність із розподілу природного газу на території Вінницької області, включаючи територію Гайсинського району у с. Чернятка. Відповідачем не надано жодного доказу, який спростував би факт законності перебування газової мережі Гайсинського району с. Чернятка в товариства, та правомірності здійснення на ній господарської діяльності з розподілу природного газу. Позиція суду щодо врахування оператором ГРМ витрат споживачів на прокладення труб для газопостачання до власного житла, при розрахунку вартості наданих оператором послуг з розподілу природного газу суперечить нормам діючого законодавства. Додані відповідачем до відзиву на позов документи не були надіслані стороні позивача, а тому суд не повинен був посилатися на них при ухваленні рішення.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивачем не було надано укладеного між ним та відповідачем договору на розподіл (постачання) природного газу, а враховуючи вік відповідача (більше 70 років), суд вважав малоймовірним ознайомлення його з умовами та правилами укладання договору розподілу природного газу, розміщеними на сайті позивача в електронній формі. При цьому суд першої інстанції зазначив, що при розподілі природного газу у споживача та газорозподільного підприємства виникає ряд взаємних прав та обов`язків, зокрема, щодо якості та тиску газу, обліку природного газу та проведення контрольного зняття показів лічильника газу, доступу до газового обладнання та/або комерційного вузла обліку газу споживача, обмеження (припинення) розподілу природного газу тощо, в тому числі врахування витрат споживача на прокладення труб для газопостачання до власного житла.
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою присвоєно номер особового рахунку НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 фактично споживає природній газ та сплачує його вартість, що підтверджується витягом з о/р № НОМЕР_1 та довідками АТ «Вінницягаз» про фактичний обсяг споживання природного газу по о/р № НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2022 року (а.с.11-14).
Факт споживання природного газу  ОСОБА_1  не заперечував під час розгляду справи. Проте заперечував існування між ним і АТ «Вінницягаз» договірних правовідносин щодо надання і споживання послуг з розподілу природного газу.
АТ «Вінницягаз» на момент звернення до суду із даним позовом здійснювала діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19 червня 2017 року № 811 (зі змінами, внесеними постановами НКРЕКП від 11 червня 2019 року №1025 та від 07 жовтня 2020 року №1842) в межах території Вінницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз».
ОСОБА_1 , як споживач природного газу, не здійснював оплату за надані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим, згідно із наданим Оператором ГРМ розрахунком, у нього утворилася заборгованість за період з січня 2020 року по лютий 2023 року у розмірі 6 219,13 грн (а.с.11).
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494  (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до пункту 39 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРМ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ:
- договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;
- оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
- споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа -підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ, оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається регулятором.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 19 червня 2017 року № 811 (зі змінами, внесеними постановами НКРЕКП від 11 червня 2019 року №1025 та від 07 жовтня 2020 року №1842) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території Вінницької області в зоні розташування газорозподільної системи надано Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», правонаступником якого є позивач АТ «Вінницягаз».
У пункті 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ зазначено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).
Апеляційним судом встановлено, що на момент виникнення та існування спірних правовідносин оператором газорозподільної системи на території Вінницької області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Вінницягаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , якому присвоєно номер особового рахунку № НОМЕР_1 та який фактично споживає природний газ та сплачує його вартість. 
Вказане в свою чергу свідчить про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.
Судом першої інстанції залишено поза увагою, що акцептування відповідачем договору про розподіл природного газу, а отже, і факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення ним дій, зокрема щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідачу.
ОСОБА_1 отримував послуги з постачання природного газу, оплачував їх, що ним не заперечувалося, та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед АТ «Вінницягаз», у розмірі 6 219,13 грн.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем за період з січня 2020 року по лютий 2023 року 2021 року, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Вінницягаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.
Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не спростував, власного розрахунку не навів.
Не зрозумілим є висновок суду першої інстанції з приводу необхідності врахування витрат споживача на прокладення труб для газопостачання до власного житла, оскільки не існує норм права, якими це передбачено, а відтак, такий висновок є незаконним.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по лютий 2023 року в сумі 6 219,13 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» задовольнити.
Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (ЄДРПОУ 03338649) заборгованість за надані послуги з розподілу природнього газу в розмірі 6 219 (шість тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 13 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді І.М. Стадник

Т.М. Шемета