ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" березня 2025 р.           Справа№ 910/17416/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Андрієнка  В.В. 
 
секретар
судового засідання           Рибчич А.В.

за участю 
представників:                 
від позивача - Карабак В.А.
від відповідача - Пирогівський В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"
на рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2024 р. 
у справі № 910/17416/23 (суддя - Підченко Ю.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"
до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"
про стягнення 337042,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення 337042,90 грн, з яких: 281576,63 грн інфляційних втрат, 55466,27 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача існує заборгованість за договором № УМТЗ-19-268/7 купівлі-продажу від 19.07.2019 р., яка була стягнута рішенням Господарського суду м. Києва від 08.02.2021 р. у справі № 910/18978/20, у зв`язку з чим позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період з 26.11.2020 р. (з наступного дня після кінцевої дати розрахунку заборгованості у справі № 910/18978/20) по 03.11.2023 р.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.12.2024 р. у справі № 910/17416/23 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" у задоволенні позову.
Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
У поданій апеляційній скарзі позивач посилається на те, що ним не було пропущено строк позовної давності, оскільки інфляційні втрати та 3% річних нараховані за період з 26.11.2020 р. по 03.11.2023 р., в той час як з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до Господарського суду м. Києва 07.11.2023 р.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" у справі № 910/17416/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/17416/23 та призначено її до розгляду на 11.02.2025 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2023 р. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"  про участь у судовому засіданні у справі № 910/17416/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судовому засіданні 11.02.2025 р. було оголошено перерву до 04.03.2025 р. після надання представниками сторін пояснень по суті апеляційної скарги.
У судовому засіданні 04.03.2025 р. представники сторін в судових дебатах підтримали свої пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
19.07.2019 р. між Державним підприємством "Завод 410 ЦА" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу № УМТЗ-19-268/7 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується протягом строку дії договору поставити покупцю товари, зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 1.2 договору найменування товару: літакові комплектуючі, Код ДК 021:2015 - 39717000-1.
Як передбачено п. 3.1 договору, загальна ціна цього договору на момент його укладення складає 628985,53 грн, у тому числі ПДВ 20%: 104830,92 грн.
За п. 4.1 договору розрахунки проводяться наступним шляхом:
- покупець направляє постачальнику (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку товару в рамках специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного договору;
- продавець передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції;
- покупець згідно рахунку в рамках специфікації (додатку) проводить платіж, умови зазначаються в кожній специфікації окремо.
Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 30.06.2020 р., а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання їх сторонами (п. 10.1 договору).
У специфікації № 1 до договору умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП "Завод 410 ЦА", з відстрочкою платежу 30 банківських днів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. у справі № 910/18978/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 р., задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА". Стягнуто з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" основну заборгованість у розмірі 628985,53 грн, 3% річних у розмірі 20699,53 грн, інфляційні втрати у розмірі 20982,07 грн та штраф у розмірі                  44028,99 грн.
Приймаючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що позивачем надано всі необхідні докази на підтвердження факту поставки товару відповідачу згідно договору купівлі-продажу № УМТЗ-19-268/7 від 19.07.2019 р. на суму 628985,53 грн, проте відповідачем у встановлені вказаним договором строки не здійснено оплату за отриманий товар у повному обсязі, тому наявні правові підстави для стягнення із відповідача основної заборгованості за договором, 3% річних, інфляційні втрати та штрафу.
Заявляючи позовні вимоги про стягнення з ДП "Завод 410 ЦА" 281576,63 грн інфляційних втрат та 55466,27 грн 3% річних за період з 26.11.2020 р. по 03.11.2023 р., ТОВ "Промелектроніка" наголошувало, що вказані вимоги не були предметом розгляду в справі № 910/18978/20 та раніше до стягнення з відповідача не заявлялися. Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № УМТЗ-19-268/7 від 19.07.2019 р. встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. у справі № 910/18978/20 не було виконане відповідачем, тому позивачем нараховано відповідачу 3% річних, інфляційні втрати за період з 26.11.2020 р. по 03.11.2023 р.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із застосуванням наслідків спливу строку позовної давності.
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, місцевим судом було встановлено, що товар за укладеним між сторонами договором повинен мав бути оплачений відповідачем протягом 30-ти банківських днів з дня його поставки, тобто:
- за видатковою накладною № РН-0001158 від 12.08.2019 р. - до 25.09.2019 р. включно;
- за видатковою накладною № РН-0001225 від 16.08.2019 р. - до 30.09.2019 р. включно;
- за видатковою накладною № РН-0001293 від 30.08.2019 р. - до 11.10.2019 р. включно.
Зважаючи на те, що зобов`язання за договором згідно з наявними у справі доказами мали бути виконані до 25.09.2019 р., 30.09.2019 р., 11.10.2019 р., тому строк позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за висновком суду починається з 25.09.2019 р., 30.09.2019 р., 11.10.2019 р. відповідно.
При цьому, місцевим судом не враховано, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. у справі № 910/18978/20 було стягнуто з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 26.09.2019 р. по 25.11.2020 р.
Звертаючись із позовом у даній справі, позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати за наступний період з 26.11.2020 р. по 03.11.2023 р.
Позовну заяву подано до господарського суду 07.11.2023 р. (відповідно до штампу на конверті), тому загальний строк позовної давності позивачем не пропущено.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Як передбачено ст. 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку   статті 625 ЦК України   є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
При цьому, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.01.2019 р. у справі № 910/12604/18, від 15.08.2019 р. у справі № 910/8625/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.
З розрахунку позивача вбачається, що останнім нараховано 281576,63 грн інфляційних втрат та 55466,27 грн 3% річних за період з 26.11.2020 р. по 03.11.2023 р.
Договірні санкції можуть застосовуватися тільки в період дії правочину, яким вони встановлені. Проте стягнення відсотків та інфляційних виплат, передбачених вказаною нормою, відбувається за весь період прострочення в силу закону.
Оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. № 127/15672/16-ц, постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 р. у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 р. у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 р. у справі № 905/2324/17, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висноку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 281576,63 грн інфляційних втрат та 55466,27 грн 3% річних за період з 26.11.2020 р. по 03.11.2023 р. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2024 р. у справі № 910/17416/23 підлягає скасуванню повністю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"  підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України та беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2024 р. у справі № 910/17416/23 скасувати повністю та прийняти нове рішення.
3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задовольнити повністю.
4. Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94, код 011282926584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (49089, м. Дніпро, вул. Новобудівельна, 5а, код 245109708265) 55466 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят шість),27 грн 3% річних, 281576 (двісті вісімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят шість),63 інфляційних втрат, 5055 (п`ять тисяч п`ятдесят п`ять),65 грн судового збору за подання позову, 5000 (п`ять тисяч),00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, 7583 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят три),46 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 9500 (дев`ять тисять п`ятсот),00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
5. Доручити Господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.03.2025 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                В.В. Андрієнко