ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 лютого 2025 року 	м.Суми	

Справа №588/1987/23 
Номер провадження 22-ц/816/8/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І. 
у присутності :
представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Сумцова Євгена Станіславовича, 
представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Моісеєнка Василя Володимировича, 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана його представником - адвокатом Моісеєнком Василем Володимировичем, 
на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року у складі судді Огієнка О.О., ухваленого в м. Тростянець, Сумської області, повний текст якого виготовлено 11 грудня 2023 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Сумцова Є.С., звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 09 жовтня 2022 року о 16 год. 30 хв. на 36 км+100 м автодороги Н-12 Суми-Полтава у с. Боромля Охтирського району Сумської області по вул. Сумська, 113, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , належним на праві приватної власності ОСОБА_1 , під керування ОСОБА_2 , який здійснював поворот ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальних збитків. Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 05 січня 2023 року у справі № 588/1049/22.
За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди діями ОСОБА_3 було завдано значні пошкодження транспортному засобу належному ОСОБА_1 . За розрахунком Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ) розмір матеріального збитку транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 склав 50782 грн 82 коп., що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП вартість відновлювального ремонту – 147638 грн 84 коп., вартість транспортного засобу у пошкодженому стані – 9558 грн 03 коп. МТСБУ здійснило регламентну виплату в розмірі, який складає різницю вартості транспортного засобу до та після ДТП, що складає 41224 грн 79 коп. Фактично внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 автомобіль позивачки перетворився у металобрухт, відновлювальна вартість значно перевищувала вартість самого автомобіля і з моменту ДТП він є непридатним до використання. Враховуючи перерахування позивачці МТСБУ регламентної виплати у розмірі 41224 грн 79 коп. невідшкодованою залишається сума завданої матеріальної шкоди у розмірі 9558 грн 03 коп., що складає вартість транспортного засобу у пошкодженому стані. 
Також діями ОСОБА_3 . ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка виразилася у втраті душевного спокою та рівноваги, перенесенні значних душевних страждань у зв`язку із неможливістю користуватися своєю власністю. Позивачка була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім`ї, втратила сон, спокій, апетит. ОСОБА_1 має посвідчення водія та самостійно користувалася автомобілем для задоволення власних потреб та в роботі, оскільки працює начальником комунального підприємства «Сервіс» Боромлянської сільської ради. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює у 40000 грн 00 коп.
Крім того, представник позивачів зазначив, що за наслідками ДТП ОСОБА_2 отримав закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, пережив значний фізичний біль та страждання, увесь час знаходився у стані сильного психічного стресу, що призвело до зміни якості життя його звичайного ритму. Він був вимушений змінити свої життєві плани. Більш того, наслідки ДТП по теперішній час значно позначилися на здоров`ї позивача, оскільки він постійно відчуває гострий головний біль, через що вимушений приймати знеболюючі препарати. Після ДТП ОСОБА_2 , був вимушений пройти лікування у зв`язку з чим мав витрати у розмірі 7622 грн 90 коп. Також ОСОБА_2 поніс витрати у розмірі 5000 грн на отримання професійної правничої допомоги за фактом ДТП, під час розгляду справи № 588/1049/22 та справи № 588/1050/22 Тростянецьким районним судом Сумської області та Сумським апеляційним судом. Таким чином, матеріальна шкода, завдана ОСОБА_2 , складає суму в розмірі 12622 грн 90 коп. Розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_2 , внаслідок ДТП позивач оцінює в розмірі 40000 грн.
Посилаючись на зазначені обставини представник позивачів просив суд: 1) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 9558 грн 03 коп. та моральної шкоди у розмірі 40000 грн 00 коп.; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 12622 грн 90 коп. та моральної шкоди у розмірі 40000 грн 00 коп.; 3) стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року позов ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування: моральної шкоди в розмірі 10000 грн; судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 216 грн 65 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 1009 грн, а всього разом 11225 грн 65 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти на відшкодування: матеріальної шкоди в розмірі 2049 грн 40 коп.; моральної шкоди в розмірі 20000 грн; судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 449 грн 84 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 2095 грн, а всього разом 24594 грн 24 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 , діючи через свого представника – адвоката Моісеєнка В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції прийняв до розгляду позовну заяву, подану двома позивача, які звернулися до суду з різними матеріально-правовими вимогами, тобто з різним предметом позову, а тому їх спільний розгляд є недоцільним. 
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заявленого ним клопотання про призначення у справі судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи, проведення якої необхідне для усунення наявних суперечностей та об`єктивного встановлення особи, винної у ДТП. Вважає, що зі свідчень учасників пригоди та свідків вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася не тільки з його вини, а й з вини ОСОБА_2 , який не переконався у безпеці повороту ліворуч і допустив зіткнення з його автомобілем, який в той час завершував маневр обгону. 
Вказує на те, що позивачем ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що присуджені судовим рішення з нього суми до стягнення кожному з позивачів, є явно неспівмірними, оскільки до дорожньо-транспортної пригоди причетний і позивач ОСОБА_2 . 
Відзиву на апеляційну скаргу в установлений апеляційним судом строк позивачами подано не було. 
Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що  ОСОБА_3 09 жовтня 2022 року о 16 год. 30 хв. на 36 км+100 м автодороги Н-12 Суми-Полтава у с. Боромля Охтирського району Сумської області по вул. Сумській, 113, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч, чим порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 14.2. «б» Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 , який здійснював поворот ліворуч. У результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальних збитків. 
Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 05 січня 2023 року у справі № 5881049/22 провадження 3/588/4/23, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців (т.1 а.с. 8-11).
Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2022 року у справі № 588/1050/22, яка була залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (т.1, а.с. 12-17). 
Пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб ВАЗ-2107 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 18).
Як вбачається із медичних документів виданих на ім`я ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження: забійна рвана рана потиличної ділянки; забійна рвана рана лівого плеча; садно лівої кисті; забійна рвана рана вушної раковини; закрита черепно-мозкової травма; струс головного мозку. У період з 13 жовтня 2022 року по 26 жовтня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана потиличної ділянки голови, лівої вушної раковини, лівого плеча, ссадна лівої кисті». У період з 15 травня 2023 року по 24 травня 2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Ніжинська центральна міська лікарня» з діагнозом «віддалені наслідки закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку (09 жовтня 2022 року) з вираженим цефалічним і астеногіпертензивним синдромом». У період з 14 червня 2023 року по 23 червня 2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» з діагнозом: «Наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми (09 жовтня 2022 року) струсу головного мозку у вигляді стійкого вираженого цефалічного та помірно вираженого вестибуло-атактичного синдромів, астено-невротичного синдрому» (т.1, а.с. 26-32).
Згідно товарних та фіскальних чеків на придбання медикаментів ОСОБА_2 було витрачено кошти у сумі 2049 грн 40 коп. (т.1, а.с. 33-38).
Як вбачається з розрахунку вартості КТЗ марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП та розміру регламентної виплати від 09 липня 2023 року у справі №87038 наданого Моторним (транспортним) страховим бюро України розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу становить 50782 грн 82 коп. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 147638 грн 84 коп. Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 9558 грн 03 коп. Різниця вартості транспортного засобу до та після ДТП становить 41224 грн 79 коп. (т.1, а.с. 19-21). 
Згідно довідки про рух коштів на рахунку від 17 липня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України 12 липня 2023 року здійснило виплату коштів по справі №87038 на рахунок ОСОБА_1 , у розмірі 41224 грн 79 коп. (т.1, а.с. 22).
Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що наданими доказами підтверджується отримання позивачем ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, перебування в тому числі і на стаціонарному лікуванні, та несення ним витрат на придбання медикаментів на загальну суму 2049 грн 20 коп., які і підлягають стягненню відповідачем.
Аналізуючи суть самого порушення прав ОСОБА_1 пов`язаних з пошкодженням належного їй майна, у зв`язку з чим вона не мала можливості використовувати це майно за призначенням, суд вважав, що сам факт такого порушення свідчить про заподіяння позивачці моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
Аналізуючи суть порушення прав ОСОБА_2 пов`язаних із отриманням тілесних ушкоджень, внаслідок чого він змушений був неодноразово проходити курс лікування, отримані травми позначилися на його здоров`ї, суд вважав, що факт такого порушення свідчить про заподіяння позивачеві моральних страждань, що призвело до зміни якості життя, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Врахувавши тривалість порушення прав позивачів та їх негативні наслідки, обставини, за яких позивачі зазнали моральних страждань кожен окремо, суд першої інстанції вважав розумним та справедливим стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивачки ОСОБА_1 10000 грн, а на користь позивача ОСОБА_2 20000 грн. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;  за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли деліктні зобов`язання, що є первісним та основним зобов`язанням, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. 
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22, ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 
Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 23 ЦК України).
Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Таким чином, з вказаних норм слідує, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладених у постанові від 05 вересня 2019 року по справі №234/16272/15-ц при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей  позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.
Як уже зазначалося, постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 05 січня 2023 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суд виходив з того, що ОСОБА_3 , будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Натомість постановою Тростянецького районного суд Сумської області від 21 грудня 2022 року, яка постановою Сумського апеляційного суду від 06 червня 2023 року залишена без змін, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Апеляційний суд, залишаючи без змін постанову суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , виходив з того, що в діях ОСОБА_2 не встановлено порушення положень ПДР України, які б знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, так як у розумінні п. 10.1 ПДР він переконався, що виконуваний ним маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, яким він був зобов`язаний надати дорогу повертаючи ліворуч на перехресті, що свідчить про відсутність причинного зв`язку між діями та наслідками, що настали, внаслідок чого відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Тобто, постановами суду у вказаних справах про адміністративне правопорушення, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої ОСОБА_2 завдані тілесні пошкодження, та фактично знищено належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль, відбулася з вини відповідача ОСОБА_3 . Тому, дані обставини не підлягають доведенню в межах розгляду даної судової справи. 
Апеляційний суд, для перевірки доводів апеляційної скарги відповідача, задовольнив клопотання ОСОБА_3 та призначив у справі комплексну транспортно-трасологічну експертизу. Проте, призначене судом експертне дослідження не було проведено, з підстав не проведенням відповідачем оплати вартості цієї експертизи. 
Відповідачем, у доводах апеляційної скарги, не спростовуються висновки суду першої інстанції про доведеність понесення ОСОБА_2 витрат на лікування у розмірі 2049 грн 40 коп., що підлягають відшкодуванню відповідачем. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам були заподіяно моральної шкоди, а також з присудженим до стягненням розміром цієї шкоди. 
Так, сам факт пошкодження належного  ОСОБА_1 автомобіля свідчить про заподіяння їй моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, необхідністю нести зайві матеріальні витрати та тривалими хвилюваннями.
Щодо позивача ОСОБА_2 , то у зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями він змушений був неодноразово проходити курс лікування, отримані травми позначилися на його здоров`ї, що свідчить про заподіяння позивачу моральних страждань, що призвело до зміни якості життя, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідає характеру та обсягу страждань, яких зазнали позивачі, відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості.
Колегією суддів не було встановлено також і істотного порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із спільним позовом до одного відповідача ОСОБА_3 , з вимогами про стягнення на їх користь майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, що відбулася з вини останнього. 
З огляду на те, що спір виник з приводу стягнення з відповідача шкоди заподіяними позивача у зв`язку з недотриманням відповідачем ПДР, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а тому, на переконання колегії суддів, роз`єднання позовних вимог позивачів в окреме провадження було б недоцільним. 
Крім того, заявником апеляційної скарги не було обґрунтовано в чому саме полягало порушення його прав, як відповідача, в наслідок спільного розгляду заявлених позивачами в їх спільному позові позовних вимог. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана його представником - адвокатом Моісеєнком Василем Володимировичем, залишити без задоволення.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року в оскаржуваній частині без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.
Повне судове рішення складене 5 лютого 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова