ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  632/118/24
Номер провадження 22-ц/818/168/25 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року                                 м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2024 року в складі судді Кочнєва О.В. у справі № 632/118/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України» (далі – ТОВ «Мінеральні води України»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП).
Позов мотивовано тим, що 04 жовтня 2023 року на 37 кілометрі автомобільної дороги Р-51 «Мерефа-Павлоград» біля с. Трійчате Лозівського району Харківської області, відбулося зіткнення його автомобіля марки «ВАЗ», «111930 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 жовтня 2023 року у справі № 632/1645/23 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу.
Автомобіль MAN LE 8.150, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , на час вчинення пригоди був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Власником транспортного засобу на момент ДТП було ТОВ «Мінеральні води Україні», де працював ОСОБА_2 .
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 9723, складеного 13 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 11193 «Калина» , д.н.з. НОМЕР_1 складає 83 078, 95 грн. За проведення вказаної оцінки було сплачено 9 000 грн. 
В рахунок заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно страхового полісу виплачено 48 342,10 грн, у зв`язку з чим, розмір матеріальної шкоди, що не було відшкодовано становить: 34 736, 85 грн (невідшкодована шкода на відновлюваний ремонт автомобіля) + 2 600 грн (франшиза) + 9 000 грн (вартість оцінки) = 46 336, 85 грн.
Також, діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, розмір якої оцінює в 20000 грн. Вказував, що внаслідок ДТП він був позбавлений можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, а також витратив багато часу та зусиль на оформлення відповідних документів та відновлення автомобіля. 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути:
- з ТОВ «Мінеральні води України» майнову шкоду, спричинену ДТП у розмірі 11600,00 грн, з яких невідшкодована франшиза у розмірі 2600,00 грн та 9000,00 грн витрат за послуги з оцінки транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «111930 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також 20000 грн моральної шкоди.
- з ПрАТ «Євроінс Україна» грошові кошти на відновлення (ремонт) автомобіля у розмірі 34736,85 грн.
28 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Мінеральні води України» подано відзив на позову заяву, в якому товариство просило залишити позовні вимоги без задоволення.
Відзив мотивовано відсутністю підстав для стягнення витрат на оцінку транспортного засобу, оскільки відшкодування потерпілому витрат на проведення звіту є обов`язком страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а не страхувальника.
Також, Звіт про оцінку складався виключно за власною ініціативою позивача, на огляд представників товариства запрошено не було, в досудовому порядку будь-які вимоги до ТОВ «Мінеральні води України» не заявлялась, а тому витрати у розмірі 9000,00 грн не є обґрунтованими.
Також посилались на недоведеність вимог про стягнення моральної шкоди.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ТОВ «Мінеральні води України» на користь ОСОБА_1 2600,00 грн франшизи, 10000,00 грн моральної шкоди та 230,05 грн судового збору.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 34736,65 грн та 597,73 грн судового збору.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не в повному обсязі виконало свій обов`язок щодо виплати суми страхового відшкодування, у зв`язку з чим з страховика підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 34736,65 грн. Оскільки ТОВ «Мінеральні води України» є власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , перебуваючи на момент ДТП у трудових відносинах із товариством, то товариство в силу положень статті 1172 ЦК України має відшкодувати завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків шкоду, яка не охоплюється страховими відшкодування, а саме -2600 грн франшизи.
Щодо витрат на проведення оцінки автомобілю, то підстави для стягнення цих витрат з ТОВ «Мінеральні води України» відсутні, оскільки вказані витрати відповідно до вимог закону підлягають відшкодуванню страховою компанією, проте таки вимоги до останньої завлено не було. Оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, то враховуючи глибину емоційних та моральних страждань, незручності і обмеження у зв`язку з порушенням звичайного способу життя та життєвих зав`язків, належним розміром відшкодування моральної шкоди з ТОВ «Мінеральні води України» становить 10000,00 грн.
01 липня 2024 року через систему «Електронний суд» ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції у частині вирішення спору щодо страхової компанії та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виконало зобов`язання за договором страхування належним чином та у повному обсязі. 
Розмір страхового відшкодування є обґрунтованим та визначеним у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 56 017,92 грн – 5 025,82 грн – 2 600,00 грн = 48 392,10 грн, де: 56 017,92 грн – вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (згідно зі звітом ТОВ «СЗУ Україна» № 29363 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу); 5 025,82 грн – сума визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; 2600 грн – франшиза.
Вартість ремонтних робіт та необхідних для ремонту матеріалів, визначених у Звіті № 9723 про оцінку вартості матеріального збитку є завищеною, адже відповідно до Протоколу № 9723 огляду транспортного засобу, оцінювачем було зазначено значний перелік нових пошкоджень, котрі не були виявлені під час огляду транспортного засобу представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а саме: замок багажника, привід замка багажника, кермо, заливна горловина, додатковий ліхтар гальм, двигун склоочисника, задня права замикаюча панель крила, задній правий бризговик, задня ізоляція днища, облицювання двері задка, внутрішня система відкриття задньої двері, облицювання багажника, задній правий амортизатор, задні ліві арки , заднє ліве кріплення ліхтаря, задній лівий лонжерон, переднє праве сидіння. Загальна кількість нових пошкоджень в звіті Позивача складає 18 позицій.
Під час огляду 08 жовтня 2023 року, який проводився уповноваженим представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в присутності позивача, вищезазначених пошкоджень виявлено не було, а тому підстави для відшкодування витрат на їх усунення відсутні, оскільки такі пошкодження не пов`язані з ДТП.
06 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букур Максим Євгенович, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» огляд автомобіля було здійснено поверхово та неналежним чином, оскільки відповідачем не було виявлено усіх пошкоджень транспортного засобу, що були спричинені внаслідок ДТП.
Збитки, наведені у звіті ОСОБА_3 повністю відповідають характеру та ступеню пошкоджень, заподіяних даною ДТП, а тому доводи апелянта про необґрунтованість такого ремонту є необґрунтованими.
Автомобіль ВАЗ», моделі «111930 ЗНГ» було пошкоджено у задню частину вантажівкою, котра за габаритами значно більша за його транспортний засіб, що призвело до деформації задньої частини автомобіля та саме про такі пошкодження, які не враховано ПрАТ «СК «Євроінс Україна», зазначено у звіті оцінювача.
Вказував про пропуск ПрАТ «СК «Євроінс Україна» строку для подання доказів по справі, оскільки в суді першої інстанції відповідач про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, проте правом на подання заяв по суті позову страхова компанія не скористалася.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України- в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2023 року між дев`ятою та десятою годинами відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Man», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи на 37 кілометрі автомобільної дороги Р-51 «Мерефа-Павлоград» поблизу селища Трійчате Лозівського району Харківської області, не дотримався вимог підпункту «б» пункту 14.2. розділу 14 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 111930, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .
Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 жовтня 2023 року по справі № 632/1645/23 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу (том 1, а. с.20).
На час вчинення ДТП власником транспортного засобу MAN LE 8.150, реєстраційний номер НОМЕР_2 було ТОВ «Мінеральні води України», з яким ОСОБА_2 було укладено угоду про надання послуг перевезення від 29 вересня 2023 року (том 1, а. с. 178-179).
Відповідно до полісу № 215831801 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність наземних транспортних засобів від 20 липня 2023 року на час ДТП транспортний засіб MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», Ліміт відповідальності страховика - 160 000,00 грн за шкоду завдану майну. Франшиза за полісом - 2600,00 грн (том 1, а. с. 21).
24 листопада 2024 року за заявою ОСОБА_1 виплачено ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у сумі 48342,10 грн (том 1 а.с.23). 
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 13 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ», моделі «111930», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 83078,75 грн (том 1, а. с.26-52).
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У статті 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).
Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановивши, що розмір страхового відшкодування є недостатнім для відновлення автомобіля ОСОБА_1 , та сума збитків не перевищує страховий ліміт суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказані збитки мають бути відшкодовані ПрАТ «СК «Євроінс Україна» оскільки цивільна правова відповідальність володільця транспортного засобу MAN LE 8.150 , реєстраційний номер  НОМЕР_2 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 
Між тим, зважаючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на ремонт автомобіля після ДТП, судова колегія вважає, що розмір заявленої до відшкодування суми вартості відновлювального ремонту має бути знижено на суму ПДВ (20%), оскільки документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту в матеріалах справи відсутнє.
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13 листопада 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 83078,75 грн.
Отже, за вирахуванням ПДВ та франшизи ОСОБА_1 мало бути відшкодовано ((83078,75 х 80%) - 2600 = 66463) - 2600 = 63863 грн. Зважаючи, що страховою компанією вже було сплачено 48342,10 грн страхового відшкодування, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню 63863 - 48342,10 = 15520,90 грн.
Доводи ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що розмір збитків, понесених позивачем внаслідок ДТП є штучно збільшеним не є необґрунтованими.
Відповідач в силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 13 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_3 щодо іншої вартості відновлювального ремонту. Матеріали справи не містять експертного дослідження, виконаного в порядку статті 103 ЦПК України або на підставі ухвали суду.
Щодо звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 29363, виконаного 15 листопада 2023 року ТОВ «СЗУ Україна» та долученого до апеляційної скарги, то суд виходить з такого.
Відповідно до частин 1, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 3-4 статті 83 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи вказані норми процесуального права, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідач брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, користувався послугами адвоката, подавав відзив на позов, проте документів, долучених ним до апеляційної скарги, не подавав, як не скористався своїм правом заявити клопотання про їх витребування судом, з урахуванням тривалого розгляду справи місцевим судом.
Подаючи апеляційну скаргу та додаючи вказані документи до апеляційної скарги, відповідач не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у зв`язку з чим підстави для прийняття вказаних доказів відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення про розгляд справи судом першої інстанції, то судова колегія звертає увагу на наявні в матеріалах справи довідки від 19 лютого 2024 року про доставку електронних документів у вигляді «ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті», а також від 11 березня 2024 року та від 03 квітня 2024 року про доставку електронних документів у вигляді судових повісток до електронного кабінету ТОВ «СК «Євроінс Україна» (том 1, а.с. 76, 123, 164).
Направлення повістки та ухвали про відкриття провадження до електронного кабінету свідчить про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду з таких підстав.
Відповідно до частини 1, 7 статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Пунктом 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.
Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина 5 статті 14 ЦПК України).
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина 6 статті 14 ЦПК України).
Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Результат аналізу частини 6 статті 128, частини 1 статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у разі наявності у нього офіційної електронної адреси.
Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22).
Отже, суд першої інстанції виконав обов`язок щодо повідомлення ТОВ «СК «Євроінс Україна» про дату, час та місце розгляду справи, а тому товариство мало можливість подати заперечення щодо позову та наявні у нього докази у встановлений законом строк.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні шляхом зменшення страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 , на суму ПДВ (20%) та суму франшизи, а саме з 34736,65 грн до 15520,90 грн.
В іншій частині рішення суду не оскаржується та судовою колегією не переглядається.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено 1126,12 грн судового збору ( том 1, а.с.4).
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 761,07 грн (том 2, а.с. 10). Зважаючи, що позовні вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» задоволено частково - 23,40 % ((15520,90 х 100%) : 66336,85) від усіх заявлених позивачем вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 283,42 (1221,20 х 23,40%) грн. 
Зважаючи, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» оскаржено рішення суду лише щодо стягнення з нього страхового відшкодування розмірі 34736,65 грн, апеляційну скаргу задоволено частково 44,68 % (15520,90 х 100% ) : 34736,65, позивачем має бути компенсовано 340,05 грн сплаченого судового збору.
Таким чином, на підставі частини 10 статті 141 ЦПК України з позивача, на якого покладається більша сума судових витрат, на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню різниця понесених судових витрат у розмірі 56,63 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2024 року змінити.
Зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 з 34736,65 грн до 15520 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять) грн 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 102, код ЄДРПОУ 22868348) 56 (п`ятдесят шість) грн 63 коп. судового збору.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуючий                                                                 Ю.М. Мальований

Судді                                                                        Н.П. Пилипчук

                                                                               О.Ю. Тичкова