ОКРЕМА ДУМКА
суддів Великої Палати Верховного Суду Ступак О. В., Воробйової І. А., 
Мазура М. В., Погрібного С. О., Ткачука О. С.
 
у справі № 990SCGC/20/24
(провадження № 11-222сап24)
 
1. Велика Палата Верховного Суду 12 грудня 2024 року розглянула справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Казарновський Олександр Львович, на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) 
від 12 вересня 2024 року № 2687/0/15-24, ухвалене за результатами розгляду її скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року 
№ 1374/3дп/15-21.
2. Велика Палата Верховного Суду в цій справі ухвалила постанову про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Казарновський О. Л., на рішення ВРП від 12 вересня 2024 року № 2687/0/15-24 «Про скасування частково рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21 про притягнення судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та ухвалення нового рішення» (далі - рішення ВРП або оскаржуване рішення), а рішення ВРП - без змін.
3. Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) висловлюємо свою окрему думку з таких міркувань.
Історія справи
4. 9 квітня 2020 року до ВРП за вхідним № М-146/48/7-20 надійшла скарга ОСОБА_2 на дії судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1. під час розгляду справ № 522/23705/17, № 522/2359/18, № 522/2782/18, 
№ 522/4904/18, № 522/2784/18, № 522/7717/17 (провадження № 3/522/621/19, 
№ 3/522/587/19), у якій заявник повідомляв про допущення суддею ОСОБА_1 поведінки, що, як він уважає, порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, а саме безпідставне затягування або невжиття заходів щодо розгляду вказаних справ протягом строку, встановленого законом.
5. Дисциплінарна палата ухвалою від 26 серпня 2020 року № 2469/3дп/15-20 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю в її діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон 
№ 1402-VIII), а саме: безпідставне затягування та невжиття суддею заходів щодо розгляду справ протягом строку, встановленого законом. Водночас Дисциплінарна палата не встановила ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
6. За результатами розгляду дисциплінарної справи рішенням від 16 червня 
2021 року № 1374/3дп/15-21 Дисциплінарна палата притягнула суддю Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовала до неї дисциплінарне стягнення у виді попередження.
7. Під час здійснення дисциплінарного провадження Дисциплінарна палата проаналізувала, зокрема: матеріали справ № 522/23705/17, № 522/2359/18, 
№ 522/2782/18, № 522/4904/18, № 522/2784/18, № 522/7717/17 (провадження 
№ 3/522/621/19, № 3/522/587/19); пояснення судді ОСОБА_1., надані під час здійснення дисциплінарного провадження; інформацію, надану головою Приморського районного суду міста Одеси на запит члена Дисциплінарної палати Іванової Л. Б. 
8. Оскільки фактичні обставини детально викладені в пунктах 44-49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2024 року, то вважаємо, що їх не потрібно повторювати в окремій думці.  
9. Так, до матеріалів дисциплінарної справи долучено пояснення судді 
ОСОБА_1., у яких вона зазначила, що не затягувала безпідставно розгляд указаних справ, вживала заходів щодо їх розгляду протягом розумного строку з урахуванням навантаження, на підтвердження чого надала графіки судових засідань. Суддя вказала, що розглядала справи в розумні строки з урахуванням навантаження, а робочий час використовує раціонально, працює по 10-12 годин на добу. Суддя також звернула увагу на те, що бере участь у колегіальному розгляді справ під головуванням інших суддів.
Зокрема, щодо обставин розгляду справи № 522/23705/17 пояснила, що 
4 червня 2018 року провадження у справі закрито відповідно до вимог 
статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки інше рішення неможливо було ухвалити, свідок у засідання не прибув.
Щодо обставин розгляду справи № 522/2359/18 пояснила, що ОСОБА_3 (який притягався до адміністративної відповідальності) наполягав на переданні справи до суду за місцем його проживання, не визнавав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, тривалий час відмовлявся від участі в розгляді справи у Приморському районному суді міста Одеси, тому на підставі статті 276 КУпАП та у зв`язку з відсутністю заборони щодо такої передачі вона передала справу до суду за місцем проживання ОСОБА_3 . Зазначила, що Пленум Верховного Суду України надає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства під час вирішення судових справ, тому просила не враховувати наведену в постанові Київського районного суду міста Одеси від 12 липня 2018 року правову позицію щодо неврахування постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 11. Крім того просила урахувати, що з 3 березня до 28 травня 2018 року їй до провадження надійшло 284 справи, а розглянула вона 304 справи.
Стосовно обставин розгляду справи № 522/2782/18 пояснила, що, оскільки після 30 квітня 2018 року всі справи були призначені заздалегідь, то розгляд справи 
№ 522/2782/18 було призначено на 13 липня 2018 року, згодом - на 18 вересня 2018 року, у цьому засіданні закрито провадження у справі. Також просила врахувати, що з 3 квітня до 13 липня 2018 року їй до провадження надійшло 
417 справ, розглянула вона 533 справи; із 14 липня до 18 вересня 2018 року їй до провадження надійшло 407 справ, розглянуто 411 справ. 
Щодо обставин розгляду справи № 522/4904/18 пояснила, що ця справа перебувала в неї на розгляді з 29 березня до 13 листопада 2018 року та після закінчення відпустки, оскільки не була розподілена іншому судді керівником апарату суду, і була розглянута 26 грудня 2019 року після виходу на роботу з відпустки для догляду за дитиною. Призначити справу до розгляду раніше вона не мала можливості у зв`язку зі значною кількістю справ, раніше призначених до розгляду. Зазначила також, що з 16 травня до 13 листопада 2018 року до її провадження надійшло 892 справи, розглянуто 1191 справу.
Стосовно розгляду справи № 522/2784/18 також пояснила, що з 13 листопада 2018 року вона була тимчасово непрацездатна у зв`язку з вагітністю та пологами, потім перебувала у відпустці для догляду за дитиною. Після виходу з відпустки вона призначила судове засідання у справі з урахуванням навантаження. Справа не перебувала у її провадженні 19 місяців 23 дні, як стверджує суддя. Крім того, зазначила, що в період із 27 квітня до 13 листопада 2018 року їй до провадження надійшло 953 справи, розглянуто 1198 справ.
Щодо розгляду справи № 522/7717/17 (провадження № 3/522/621/19, 
№ 3/522/587/19) пояснила, що у зв`язку з неявкою ОСОБА_4 (який притягався до дисциплінарної відповідальності) в судові засідання оголошувались перерви. Судові засідання у справі призначалися з урахуванням раніше призначених справ. Просила не враховувати акти щодо перевищення строків притягнення до адміністративної відповідальності в цій справі від 14 січня 2019 року № 89, 96 з огляду на порушення керівником апарату суду Німас І. Я. положень закону, а також постанову судді Кічмаренка С. М. від 31 січня 2019 року з огляду на положення статті 298 КУпАП (обов`язковість постанови про накладення адміністративного стягнення) та постанову судді Єршової Л. С. щодо зазначення відомостей про суддю ОСОБА_1.
10. Відповідно до наданої головою Приморського районного суду міста Одеси на запит члена Дисциплінарної палати Іванової Л. Б. інформації щодо навантаження судді ОСОБА_1. у 2017 році (станом на початок звітного періоду) залишок справ та матеріалів становив 719, із них: 74 справи у порядку КУпАП; 
26 справ у порядку Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України); 619 матеріалів у порядку КПК України. Надійшло у 2017 році 3323 справи та матеріали, із них: 989 справ у порядку КУпАП; 174 справи у порядку КПК України; 2160 матеріалів у порядку КПК України. Розглянуто 2351 справу та матеріал, із них: 777 справ у порядку КУпАП; 46 справ у порядку КПК України; 1528 матеріалів у порядку КПК України. У 2018 році (станом на початок звітного періоду) залишок справ та матеріалів становив 625, з них: 169 справ у порядку КУпАП; 7 справ у порядку КПК України; 449 матеріалів у порядку КПК України. Надійшло у 2018 році 1362 справи та матеріали, із них: 153 справи у порядку КУпАП; 21 справа у порядку КПК України; 1188 матеріалів  у порядку КПК України. Розглянуто 1835 справ та матеріалів, із них: 253 справи у порядку КУпАП; 10 справ у порядку КПК України; 1572 матеріали у порядку КПК України. У 2019 році (станом на початок звітного періоду) залишок справ та матеріалів становив 96, із них: 55 справ у порядку КУпАП; 8 справ у порядку КПК України; 33 матеріали у порядку КПК України. Надійшло у 2019 році 275 справ та матеріалів, із них: 142 справи у порядку КУпАП; 97 справ у порядку КПК України; 36 матеріалів у порядку КПК України. Розглянуто 233 справи та матеріали, із них: 168 справ у порядку КУпАП; 35 справ у порядку КПК України; 30 матеріалів у порядку КПК України.
11. Вирішуючи питання про притягнення або відмову в притягненні судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, Дисциплінарна палата виходила з того, що під час здійснення правосуддя у справах № 522/23705/17, № 522/2359/18, № 522/2782/18, 
№ 522/4904/18, № 522/2784/18, № 522/7717/17 (провадження № 3/522/621/19, 
№ 3/522/587/19) суддя ОСОБА_1. покладених на неї обов`язків належним чином не виконала та не вчинила дій, які б вказували, що вона докладала всіх можливих зусиль для їх виконання з урахуванням обставин конкретних справ.
12. За висновком дисциплінарного органу, під час розгляду наведених справ суддя внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, неефективного, несвоєчасного використання наданих законом повноважень допустила безпідставне затягування розгляду справ про адміністративні правопорушення та/або не вжила належних та/або своєчасних заходів, у тому числі контролю, для дотримання визначеного законом строку їх розгляду та вирішення до закінчення строку накладення стягнення на осіб, які притягалися до адміністративної відповідальності, тобто у межах розумного строку, що вплинуло на те, що особи, стосовно яких складені протоколи про адміністративні правопорушення, уникнули застосування до них судом передбаченої законом відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень. Така поведінка судді, за висновком дисциплінарного органу, утворює склад дисциплінарних проступків, визначених пунктом 2 частини першої 
статті 106 Закону № 1402-VIII (безпідставне затягування та невжиття суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом), та є підставою дисциплінарної відповідальності судді.
13. Водночас Дисциплінарна палата не встановила обставин, які б давали підстави для обґрунтованого висновку, що наведена поведінка судді ОСОБА_1 була зумовлена умислом та мала протиправну мету, однак, як зауважила Дисциплінарна палата, наявність умислу не є обов`язковим елементом складів дисциплінарних проступків, визначених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
14. 15 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ВРП зі скаргою на рішення Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, яка містила клопотання про поновлення строку оскарження цього рішення.
15. Ухвалою від 5 грудня 2023 року № 1181/0/15-23 ВРП відмовила в задоволенні клопотання судді ОСОБА_1. про поновлення строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21, а скаргу залишила без розгляду та повернула судді ОСОБА_1. 
16. 14 грудня 2023 року суддя ОСОБА_1. звернулася до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на ухвалу ВРП від 5 грудня 2023 року № 1181/0/15-23.
17. За результатами розгляду цієї скарги Велика Палата Верховного Суду постановою від 6 червня 2024 року у справі № 990SCGC/1/23 (провадження № 11-193 сап 23) скасувала ухвалу ВРП від 5 грудня 2023 року № 1181/0/15-23 про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строків на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21 про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. 
18. Ухвалою від 20 серпня 2024 року № 2511/0/15-24 ВРП задовольнила клопотання судді ОСОБА_1. про поновлення строку для оскарження рішення Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та поновила строк на оскарження зазначеного рішення.
19. 12 вересня 2024 року за результатами розгляду скарги судді ОСОБА_1. на рішення Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності ВРП прийняла оскаржуване рішення, яким скасувала частково рішення Дисциплінарної палати та ухвалила нове рішення, виклавши мотивувальну частину в редакції цього рішення, а в іншій частині рішення Дисциплінарної палати залишила без змін.
20.  23 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Казарновський О. Л., звернулася до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою, у якій просить скасувати рішення ВРП.
Постанова Великої Палати Верховного Суду (основні мотиви)
21. Постановою від 12 грудня 2024 року Велика Палата Верховного Суду залишила без задоволення скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 12 вересня 
2024 року № 2687/0/15-24, а рішення ВРП  - без змін.
22. Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками ВРП, що суддя мала не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів щодо неухильного дотримання процесуальних строків. Водночас рівень судового навантаження, якому в сукупності з іншими обставинами ВРП надала оцінку в оскаржуваному рішенні, не є в цьому випадку тією обставиною, що підтверджує правомірність дій судді.
23. Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки ВРП про наявність у діях судді ОСОБА_1 складів дисциплінарних проступків, передбачених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
24. Також Велика Палата Верховного Суду оцінила доводи представника заявниці про протиправність оскаржуваного рішення також з огляду на те, що розгляд дисциплінарної справи Дисциплінарною палатою за відсутності судді, та зазначила, що підстав для оцінки неналежного повідомлення судді ОСОБА_1 про призначення на 16 червня 2021 року засідання Дисциплінарної палати, як такого, що вплинуло на правомірність оскаржуваного рішення, немає.
Мотиви окремої думки
25. Автори окремої думки не погоджуються з результатом вирішення справи, а також мотивами судового рішення про наявність у діях судді ОСОБА_1 складів дисциплінарних проступків, передбачених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а тому викладають окрему думку з огляду на таке.
26. Згідно з положеннями статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, серед іншого, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
Статтею 1 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.
Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді. 
Згідно із частиною першою статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої 
статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків
27. Предметом перегляду, за результатами якого ухвалено оскаржуване рішення ВРП, було рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21 про притягнення судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (безпідставне затягування та невжиття суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом). 
28. ВРП визнала правильною юридичну оцінку дисциплінарним органом діяння судді ОСОБА_1 , а саме безпідставне затягування розгляду № 522/2359/18,            № 522/4904/18, № 522/2784/18 та невжиття суддею заходів щодо розгляду справ № 522/23705/17, № 522/2359/18, № 522/7717/17 (провадження № 3/522/621/19, № 3/522/587/19) протягом строку, встановленого законом. Водночас ВРП  вважала, що її Третя Дисциплінарна палата дійшла помилкового висновку про наявність у діях судді двох складів дисциплінарних проступків, визначених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII під час розгляду справи № 522/2782/18.
В оскаржуваному рішенні ВРП дійшла висновку про необхідність зміни рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21,  оскільки в діях судді ОСОБА_1 під час розгляду справи № 522/2782/18 не встановлено складів дисциплінарних проступків, визначених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, у зв`язку з відсутністю недбалості в діях судді та наявністю об`єктивних причин допущення порушення строків розгляду справи № 522/2782/18.
Щодо складу дисциплінарного проступку
29. Пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження у разі, зокрема, безпідставного затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.
30.  Сам факт порушення строку розгляду справи (заяви, скарги) без встановлення вказаних обставин не може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, оскільки такою підставою відповідно до пункту 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII є саме безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.
31. Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
32. За змістом статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
33. Згідно з положеннями частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.
34. Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
35. Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, установленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
36.  Статтею 245 КУпАП, у свою чергу, встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
37. У своїй практиці ЄСПЛ виходить із того, що розумність тривалості судового провадження потрібно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і зумовлюють певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; 3) поведінка державних органів (насамперед суду); 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке розглядає суд, або особливе становище сторони у процесі (рішення у справах «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року; «Смірнова проти України» 
від 08 листопада 2005 року; «Бараона проти Португалії» від 08 липня 1987 року; «Бухгольц проти Німеччини» від 06 травня 1981 року; «Бочан проти України»           від 03 травня 2007 року). Конкретні строки вчинення процесуальних дій, розгляду судових справ та постановлення рішень судів унормовані процесуальним законодавством, яке є для дисциплінарного органу пріоритетним орієнтиром під час кваліфікації дій суддів за пунктом 2 частини першої 
статті 106 Закону № 1402-VIII.
38. ВРП у своїй дисциплінарній практиці послідовно розмежовує окремі склади дисциплінарних проступків, передбачених в пункті 2 частини першої 
статті 106 Закону № 1402-VIII, наголошуючи на їх відмінності як стосовно об`єктивної сторони, так й інших елементів їх складу.
39. Визначальним фактором для встановлення дисциплінарним органом наявності в діях судді складу дисциплінарного проступку є саме безпідставність недотримання строків розгляду справи. Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Закінчення чи настання строку набуває (може набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлено цей строк. Тому виявлення факту недотримання передбаченого законом строку розгляду справи не є безумовним свідченням наявності підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
40. Критерії дотримання суддею процесуальних строків розгляду й постановлення рішення суду потрібно оцінювати комплексно, з урахуванням ґрунтовного аналізу: змісту дій або бездіяльності судді в контексті його посадових обов`язків; приписів чинного законодавства, що регламентують процесуальні строки та зміни цих строків, обумовлені особливими та надзвичайними обставинами в державі; практики ЄСПЛ, яка тлумачить категорію розумності тривалості судового провадження; статистичних даних щодо кількості розглянутих суддею справ протягом строку, який аналізує ВРП та її дисциплінарні органи, порівняно із середньою кількість справ, розглянутих суддями відповідного суду / відповідного регіону за аналогічний період, а також офіційно затвердженими вищими органами суддівського врядування нормативами суддівського навантаження; об`єктивних обставин функціонування системи правосуддя протягом періоду, що аналізується, зокрема карантинних обмежень, а також обмежень, зумовлених дією правового режиму воєнного стану, веденням активних бойових дій на певній території тощо.
41. Конструкція норми пункту 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII містить чотири склади дисциплінарних проступків (безпідставне затягування розгляду заяви, скарги чи справи; невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом; зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення; несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень), а тому під час ухвалення рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності важливою є правильна кваліфікація дій судді за відповідним складом, одним з обов`язкових елементів якого є вина у формі умислу або недбалості.
42. За об`єктивною стороною передбачені пунктом 2 частини першої 
статті 106 Закону № 1402-VIII перший та другий склади дисциплінарного правопорушення істотно відрізняються.
43. Усталеним є підхід у дисциплінарній практиці, що безпідставним затягуванням є усвідомлене порушення суддею процесуальних строків,    вчинення / невчинення процесуальних дій, що вплинули на можливість розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом (є свідченням наявності вини у формі умислу); тоді як невжиття заходів полягає в необґрунтованому невиконанні передбачених процесуальним законодавством заходів, які були обов`язковими до виконання відповідно до закону (форма вини не впливає на кваліфікацію дій судді).
44. З об`єктивної сторони безпідставне затягування має місце тоді, коли для розгляду заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом, у судді не було об`єктивних перешкод. Безпідставне затягування може вчинятись як шляхом дії, так і шляхом бездіяльності. У першому випадку суддя вчиняє процесуальні дії, які насправді не спрямовані на розгляд заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом, а на затягування, а в другому випадку суддя не вчиняє процесуальних дій, які зобов`язаний і міг вчинити для розгляду заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом.
45. З суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок у виді безпідставного затягування розгляду заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом, може бути вчинений тільки умисно. Поняття «затягування» використане законодавцем для визначення характеру спрямованості дії чи бездіяльності судді, а не для визначення характеру наслідків діяння. Суддя усвідомлює, що не має об`єктивних перешкод для розгляду заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом, але не виконує свій процесуальний обов`язок, а спрямовує свої дії чи бездіяльність на затягування їх розгляду.
46. Вчинення дисциплінарного проступку суддею у виді невжиття заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, можливе тільки у формі бездіяльності. Суддя не вчиняє процесуальних дій для розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, передбаченого процесуальним законом, хоча зобов`язаний був і міг їх вчинити.
47. З суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок у виді невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом, може вчинятись тільки через недбалість. Суддя через погану організацію своєї роботи, недостатню компетентність тощо не усвідомлював, що необхідно вжити відповідні процесуальні заходи (належно реалізувати свої повноваження) для розгляду заяви, скарги чи справи в строки, передбачені процесуальним законом, хоча повинен був і міг це усвідомлювати.
Висновки, які підлягають врахуванню
48. У пункті 26 Висновку № 3(2002) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді повинні виконувати свої функції зі старанністю та розумною швидкістю.
49. У пункті 62 Рекомендації CM/Rec(2010)12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки зазначено, що судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку. 
50. Разом з тим ще у 1986 році Комітетом Міністрів Ради Європи було прийнято Рекомендацію № R(86)12 державам-членам щодо заходів з попередження і зменшення надмірного робочого навантаження в судах, у якій Комітет Міністрів зазначив про зростання кількості справ, які направляються на розгляд судів, що може перешкоджати праву кожного на публічний судовий розгляд упродовж розумного строку, а також про необхідність скорочення будь-якого надмірного робочого навантаження на суди задля покращання якості відправлення правосуддя, для досягнення чого, з-поміж іншого, рекомендував державам-учасницям переглядати через регулярні проміжки часу компетенцію різних судів у плані обсягу і характеру позовів, які ними розглядаються, задля рівномірного розподілу робочого навантаження.
51. У Висновку № 2(2001) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про фінансування та управління судами в контексті ефективності судової влади та статті 6 Конвенції КРЄС вказувала, що існує очевидний зв`язок між фінансуванням та управлінням судами, з одного боку, та принципами Конвенції - з другого: доступ до правосуддя та право на справедливий суд не забезпечуються належним чином, якщо справа не розглядається впродовж розумного строку судом, у якого є необхідне фінансування та ресурси для ефективного виконання своїх обов`язків.
52. Відповідно до пункту 1.6 Європейської хартії про статус суддів 1998 року на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань і, зокрема, для розгляду справ у межах розумного періоду часу.
53. У Спільному висновку Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанської комісії) щодо законопроєкту «Про судоустрій та статус суддів в Україні» від 16 березня 2010 року CDL-AD(2010)003 було зауважено, що в усіх випадках, коли ЄСПЛ розглядав твердження про те, що провадження не відбулося впродовж розумного строку в розумінні статті 6 Конвенції, цей орган неодмінно наголошував, що Конвенція зобов`язує держави «організувати свої судові системи в такий спосіб, щоб суди могли дотримуватись усіх вимог, включно із зобов`язанням розглядати справи впродовж розумного строку» (наприклад, рішення у справі «Зюссманн проти Німеччини» (Sussmann v. Germany) 
від 16 вересня 1996 року, Reports 1996?IV, пункт 55).
54. Статтею 19 Закону № 1402-VІІІ установлено повноваження ВРП та Державної судової адміністрації (далі - ДСА) щодо визначення кількості суддів з урахуванням судового навантаження та в межах видатків, передбачених у Державному бюджеті України на утримання судів та оплату праці суддів.
55. Рішенням Ради суддів України від 09 червня 2016 року № 46 затверджено рекомендовані показники середніх витрат часу на розгляд справ та коефіцієнтів складності справ за категоріями для суддів місцевих та апеляційних судів. Згідно з цими показниками розраховано середні витрати часу на розгляд справ, відповідно до яких тривалість розгляду може становити від 0,2-0,4 години (питання про видачу наказу, інші справи про адміністративні правопорушення) до 20 годин (кримінальні справи за обвинуваченням осіб у скоєнні тяжкого злочину).
56. На підставі зазначених показників ДСА розрахувала кількість модельних справ для кожного суду за даними 2016 року (відповідно до Положення про порядок планування видатків судів на основі очікуваного результату модельна справа - це судова справа з умовним строком її розгляду протягом 8-годинного робочого дня). З метою приведення всіх справ і матеріалів, що надійшли до суду, до єдиного показника - модельної справи було використано дані обліково-статистичних карток на справи та матеріали, які містяться в центральній базі даних. Результативний показник для планування на основі результату видатків споживання на 2017 рік «Модельне навантаження на суддю» становив 
183 модельні справи на 1 суддю на рік. Шляхом ділення запланованої кількості вирішених модельних справ на показник «Модельне навантаження на суддю» було визначено оптимальну (нормативну, модельну) кількість суддів для кожного суду (інформація взята зі Щорічної доповіді ВРП за 2017 рік «Про стан забезпечення незалежності суддів»).
57. У Щорічній доповіді ВРП за 2018 рік визначено, що середнє навантаження за надходженням модельних справ за 9 місяців 2018 року на одного суддю з повноваженнями становить 224 справи.
58. Указані показники напряму стосуються не лише кількісних, але і якісних характеристик діяльності судді. Забезпечення сторонам у справі можливості бути присутніми в судовому засіданні та висловити свої міркування щодо предмета спору, забезпечення ретельного дослідження доводів сторін з метою ухвалення справедливого судового рішення, як того вимагає Конвенція та національне законодавство, унеможливлює скорочення часу розгляду судових справ з метою збільшення обсягу розглянутих справ.
59.  Так, у пункті 26 Висновку № 11(2008) КРЄС до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про якість судових рішень зазначено, що ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення судового слухання та іншими факторами щодо якості, пов`язаними з правом на справедливий суд, яке гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну злагоду та правову визначеність, то, попри очевидну необхідність враховувати строки розгляду справ, слід також зважати й на інші фактори. КРЄС вважає доречним звернутися до Висновку № 6(2004), у якому підкреслюється, що «якість» судочинства не можна ототожнювати з простою «продуктивністю». Якісний підхід повинен також брати до уваги здатність судової системи відповідати вимогам, які до неї висуваються, з урахуванням загальних цілей системи, серед яких швидкість судової процедури є лише одним з елементів.
60. Здійснення суддями правосуддя в умовах надмірного навантаження призводить до логічних і очікуваних наслідків щодо недотримання вимог процесуального закону в частині строків розгляду судових справ.
61. Про надмірне навантаження суддів, особливо в судах першої інстанції, постійно наголошується у щорічних доповідях ВРП. Так, у першій Щорічний доповіді за 2017 рік вказано, що за інформацією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, станом на початок 2016 року штатна кількість суддівських посад у судах України становила 9071, а фактична - 7679. Станом на кінець 2017 року їх кількість становила 8437 та 5855 відповідно, і ці показники є досить критичними. Протягом майже 2 років фактична кількість суддів зменшилась на 1828 осіб          (24 %).
62. У Щорічній доповіді за 2018 рік вказано, що кадровий дефіцит залишається актуальною проблемою судової системи України. На її наявність було акцентовано увагу ВРП у Щорічній доповіді за 2017 рік, а також спостерігачами КРЄС у Звіті про незалежність та неупередженість суддів у державах-членах Ради Європи за 2017 рік. Протягом 2018 року проблему не вирішено.
63. Упродовж останніх років навантаження на місцеві загальні суди в умовах кадрового суддівського дефіциту збільшується. З огляду на постійне зростання судового навантаження і, як наслідок, збільшення строків розгляду справ потреба у суддях є надзвичайно гострою.
Щодо неврахування ВРП та її Дисциплінарною палатою всіх обставин, які мають значення
64. Автори окремої думки в чергове наголошують, що умови  дотримання суддею процесуальних строків розгляду й постановлення рішення суду потрібно оцінювати комплексно у сукупності з іншими обставинами, орієнтовний перелік яких наведено у пункті 40 цієї окремої думки. 
65. Вважаємо, що у цій справі ні Друга Дисциплінарна палата, ні ВРП не дослідили належним чином питання стосовно того, чи мало місце безпідставне затягування суддею ОСОБА_1 розгляду справ про адміністративні правопорушення, тобто  усвідомлене порушення процесуальних строків та невжиття нею заходів для їх розгляду в більш короткий строк. 
66. Під час розгляду дисциплінарного провадження Третя Дисциплінарна палата ВРП встановила навантаження судді ОСОБА_1. згідно з інформацією, наданою головою Приморського районного суду міста Одеси.  
67. У 2017 році станом на початок звітного періоду залишок справ та матеріалів становив 719, із них: 74 справи - у порядку КУпАП, 26 справ - у порядку КПК України, 619 матеріалів - у порядку КПК України; надійшло 3 323 справи та матеріали, із них: 989 справ - у порядку КУпАП, 174 справи - у порядку КПК України, 2 160 матеріалів - у порядку КПК України; розглянуто 2 351 справу та матеріал, із них: 777 справ - у порядку КУпАП, 46 справ - у порядку КПК України, 1 528 матеріалів - у порядку КПК України.
68. У 2018 році станом на початок звітного періоду залишок справ та матеріалів становив 625, з них: 169 справ - у порядку КУпАП, 7 справ - у порядку КПК України, 449 матеріалів - у порядку КПК України; надійшло 1 362 справи та матеріали, із них: 153 справи - у порядку КУпАП, 21 справа - у порядку КПК України, 1 188 матеріалів - у порядку КПК України; розглянуто 1 835 справ та матеріалів, із них: 253 справи - у порядку КУпАП, 10 справ - у порядку КПК України, 1 572 матеріали - у порядку КПК України; у 2019 році: станом на початок звітного періоду залишок справ та матеріалів становив 96 справ та матеріалів, із них: 55 справ - у порядку КУпАП, 8 справ - у порядку КПК України, 33 матеріали - у порядку КПК України; надійшло 275 справ та матеріалів, із них: 142 справи - у порядку КУпАП, 97 справ - у порядку КПК України, 36 матеріалів - у порядку КПК України; розглянуто 233 справи та матеріали, із них: 168 справ - у порядку КУпАП, 35 справ - у порядку КПК України, 30 матеріалів - у порядку КПК України.
69. Дисциплінарна палата вказала, що серед усіх категорій справ та матеріалів, що перебували у провадженні судді ОСОБА_1., переважали справи про адміністративні правопорушення та матеріали, що надійшли відповідно до 
КПК України.
70. Також Дисциплінарною палатою проаналізовано графік судових засідань та встановлено, що суддя ОСОБА_1. кожного дня призначала до розгляду в основному більше десяти справ. Водночас, наприклад, 15 лютого 2018 року суддею призначено до розгляду 57 справ (з 09:00 до 21:25). Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень цього дня суддею прийнято 12 постанов у справах про адміністративні правопорушення і 3 ухвали у кримінальних провадженнях; 3 березня 2018 року призначено до розгляду 
162 справи (з 09:00 до 20:15), прийнято 15 постанов у справах про адміністративні правопорушення; 19 червня 2018 року призначено 63 справи (з 09:50 до 22:00), прийнято 43 постанови у кримінальних справах; 3 жовтня 2018 року призначено 61 справу (з 09:00 до 21:00), прийнято 29 постанов та ухвал; 5 жовтня 2018 року призначено 65 справ (з 09:00 до 19:45), прийнято 39 ухвал; 19 жовтня 2018 року призначено 66 справ (з 09:00 до 19:10), прийнято 40 ухвал. 
71. На цій підставі Третя Дисциплінарна палата ВРП виснувала про те, що призначення суддею судових засідань у період запланованої заздалегідь відпустки, на вихідні дні, а також зі значними інтервалами між судовими засіданнями, зазначений рівень навантаження не є тим основним чинником, який зумовив констатовані у цій дисциплінарній справі порушення та об`єктивно унеможливлював належне виконання суддею ОСОБА_1 покладених на неї обов`язків, отже, не може бути взятий до уваги як такий, що виключає дисциплінарну відповідальність судді.
72. Щодо цього твердження автори окремої думки зазначають таке.
73. В оскаржуваному рішенні ВРП зазначила, що у справах № 522/23705/17, 522/2359/18, 522/2782/18, 522/4904/18, 522/2784/18 розгляд справ вперше призначено посадовою особою. 
74. У справі № 522/23705/17 ВРП ставить у провину судді ОСОБА_1., що часовий проміжок між датами судових засідань з 10 січня до 16 лютого 2018 року (через 1 місяць та 6 днів) є невиправданим з урахуванням строку накладення адміністративного стягнення та строку належного вручення повістки особі. 
Водночас, ВРП не проаналізувала, що вказаний період перетинається із періодом перебування судді у відпустці з 09 до 24 січня 2018 року, що фізично унеможливлює оголошення перерви в указаний часовий проміжок. 29 січня     2018 року суддею задоволено клопотання про повідомлення дати судового засідання та про виклик свідка на наступне судове засідання, що було призначено 
на 16 лютого 2018 року. Тобто часовий проміжок фактично становить 
19 календарних днів, з яких 4 вихідні, на що Дисциплінарна палата та ВРП не звернула уваги та не надала цим обставинам об`єктивну оцінку. 
16 лютого 2018 року в судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідок не з`явились, відомостей щодо належного повідомлення  не було, і, як наслідок, судовий розгляд відкладено 
до 03 березня 2018 року (через 17 днів).
03 березня 2018 року судове засідання не відбулось. ОСОБА_1 зазначила, що причиною є те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не отримала повідомлення про призначення судового засідання на цю дату.           03 березня 2018 року - останній день накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 38 КУпАП.
ВРП зазначила, що неодноразове відкладення розгляду справи призвело до закінчення строку накладення адміністративної відповідальності і що такі дії судді свідчать про невжиття заходів щодо розгляду справи у строки, визначені КУпАП.
На переконання авторів окремої думки такі висновки ВРП, а також висновок про те, що у цій справі часовий проміжок між датами судових засідань з 10 січня до 16 лютого 2018 року (через 1 місяць та 6 днів) є невиправданим з урахуванням строку накладення стягнення, є необґрунтованими, оскільки абсолютно не враховують сукупність обставин та подій в означений період, які підлягали врахуванню (дивись пункт 40 цієї окремої думки).    
75. Щодо розгляду справи № 522/2359/18 ВРП виснувала, що часовий проміжок між судовими засіданнями з 03 березня по 28 травня 2018 року (строк накладення адміністративного стягнення сплинув 01 травня 2018 року) є невиправдано великим інтервалом (через 2 місяці та 25 днів) і що це свідчить про безпідставне затягування суддею строку розгляду справи. 
76. Цей висновок також не враховує ні навантаження судді, що в період з                   03 березня по 28 травня 2018 року до її провадження надійшло 284 справи, а розглянуто - 304;  ні те, що відповідно до наказів голови Приморського районного суду міста Одеси суддя ОСОБА_1. перебувала у відпустці з 05 по 07 березня 2018 року; з 15 березня до 03 квітня 2018 року та з 16 до 30 квітня 2018 року.
Відповідно до наказу голови Приморського районного суду міста Одеси 
від 06 лютого 2018 року № 16-в/тм/с судді ОСОБА_1. надано один день відпочинку за роботу у вихідний день - 03 травня 2018 року. 
77. Відносно розгляду справи  № 522/4904/18 ВРП зробила висновок, що перерви між судовими засіданнями, які були призначені на 09 квітня, 10 та 16 травня, 04 та 09 червня 2018 року, були обумовлені об`єктивними причинами. Водночас ВРП ставить у провину судді ОСОБА_1. невчинення нею жодних дій в період 
з 09 червня 2018 року (закінчення строку накладення адміністративного стягнення) до 13 листопада 2018 року (початок відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами).
У справі № 522/2784/18 ВРП зазначила, що судові засідання, які були призначені на 03, 05, 20 березня, 13 квітня 2018 року, були відкладені з об`єктивних причин. ВРП виснувала, що із 04 травня 2018 року (закінчення строку накладення адміністративного стягнення у цій справі) до 13 листопада 2018 року (початок відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами) суддя ОСОБА_1. не вчинила жодних дій з метою розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті.
Щодо цих двох справ ВРП кваліфікувала бездіяльність судді ОСОБА_1. у часовому проміжку між датою закінчення строку накладення адміністративного стягнення та датою виходу судді у відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами як безпідставне затягування розгляду цих справ.
Водночас потребувало оцінки навантаження судді в цей період, а саме: в період з 27 квітня по 13 листопада 2018 року судді розподіллено 953 справи, а     розглянуто - 1 198. 
Суддя ОСОБА_1. у своїй скарзі наголошувала, що очікуючи пологи та розуміючи прогнозований вихід у відпустку у зв`язку з вагітністю, вона намагалась розглянути якомога більше справ, які потребували нагального розгляду, враховуючи її навантаження. 
У провадженні судді ОСОБА_1. переважали справи про адміністративні правопорушення та матеріали, що надійшли відповідно до КПК України, тобто справи щодо розгляду протиправних суспільно-небезпечних діянь. Суддя         ОСОБА_1. пояснювала надання переваги розгляду іншим справам тим, що на відміну від цих двох справ, в інших - строк притягнення до відповідальності не сплинув, а відповідно особи ще могли понести відповідальність за свої суспільно-небезпечні діяння. 
78. Щодо справи № 522/7717/17 (провадження № 3/522/621/19, № 3/522/587/19) ВРП зазначила, що перше судове засідання в обох провадженнях було призначено суддею ОСОБА_1 на 30 травня 2017 року, тобто через місяць, наступні - на 14 липня 2017 року, тобто з інтервалом через півтора місяця, на 20 вересня 2017 року, тобто більше ніж через два місяці, хоча статтею 277 КУпАП визначено строк розгляду таких проваджень - протягом доби.
Слушними є доводи судді щодо того, що частиною другою статті 277 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 173 та 185 цього Кодексу, розглядаються протягом доби. Водночас стаття 277-2 КУпАП передбачає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи, що уже унеможливлює розгляд таких справи протягом доби без застосування адміністративного затримання особи.
Відповідно до частини другої статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 173 та
185 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
30 травня, 14 липня 2017 року судові засідання не відбулись у зв`язку з відсутністю особи, що притягалась до адміністративної відповідальності. 
21 липня 2017 року строк накладення адміністративного стягнення сплинув.
ВРП кваліфікувала дії судді ОСОБА_1. (з 25 квітня 2017 року до 13 листопада 2018 року) як невжиття заходів щодо розгляду справи у строки, визначені КУпАП. 
79. Оцінюючи висновки ВРП, викладені в оскаржуваному рішенні, на предмет їх обґрунтованості, Велика Палата Верховного Суду з урахуванням доводів скарги судді мала перевірити чи врахувала ВРП в оскаржуваному рішенні при оцінці дій судді ОСОБА_1. в досліджуваний період статистичні дані навантаження на суддю, кількості розглянутих суддею справ в цей період порівняно із середньою кількість справ, розглянутих суддями відповідного суду / відповідного регіону за аналогічний період, а також офіційно затвердженими вищими органами суддівського врядування нормативами суддівського навантаження; об`єктивних обставин функціонування системи правосуддя протягом періоду, що аналізується, а також суб`єктивних обставин цієї судді. 
80. Тільки урахування сукупності наведених обставин при оцінці дій судді для  кваліфікації їх за  пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII дає можливість стверджувати про обґрунтованість висновків дисциплінарного органу. 
81. Автори окремої думки також звертають увагу на непослідовну практику дисциплінарного органу у питаннях визначення критеріїв, які необхідно враховувати при встановленні у судді складу дисциплінарного проступку, відповідальність за який передбачена за пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
82. Наприклад, у рішенні від 01 лютого 2021 року у справі № 173/2дп/15-21 Друга Дисциплінарна палата ВРП зазначила, що для встановлення наявності у поведінці судді ознак зазначених проступків потрібно встановити очевидну безпідставність недотримання визначених законом процесуальних строків, а не лише сам факт їх недотримання. Недотримання визначених законом строків вчинення дій чи прийняття рішень може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді, якщо для цього не було жодних об`єктивних причин (підстав), а зумовлено протиправною винною бездіяльністю судді.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.
Застосування дисциплінарним органом різних критеріїв при визначенні складів одного і того ж дисциплінарного проступку в діях різних суддів не відповідає принципу правової визначеності. 
83. Підсумовуючи, зазначимо, що визначальним фактором для встановлення дисциплінарним органом наявності в діях судді складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої 
статті 106 Закону № 1402-VІІІ, є саме безпідставність недотримання строків розгляду конкретної справи (заяви). 
84. Наведене узгоджується з висновком, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10 лютого 2022 року (провадження 
№ 11-442сап20), відповідно до якого «обов`язковою умовою для встановлення у діях судді ознак невжиття заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, є встановлення обставин, які свідчать, що таке мало місце у зв`язку з безпідставним невчиненням суддею дій, спрямованих на забезпечення їх розгляду протягом строку, передбаченого законом».
85. Безпідставне затягування розгляду справи може бути вчинено тільки умисно. Поняття «затягування» використане законодавцем для визначення характеру спрямованості дії чи бездіяльності судді, а не для визначення характеру наслідків діяння. 
86. Ні Дисциплінарна палата, ні ВРП не проаналізували, чи була реальна можливість у судді ОСОБА_1. призначити розгляд справ частіше з урахуванням того, що суддя перебувала у завчасно запланованих відпустках у сукупності із навантаженням судді.
87. У скарзі суддя ОСОБА_1. зауважила, що у 2018 році її навантаження становило 1259,5 справи, тоді як середнє навантаження одного судді у Приморському районному суді міста Одеси - 217,5 справи, по Одеській області - 68 справ. Тобто навантаження на суддю ОСОБА_1. було більше у 6 разів від середнього навантаження на одного суддю того ж суду.
88. Обов`язковому врахуванню при кваліфікації дій судді підлягали об`єктивні обставини, а то: суддя ОСОБА_1. була у відпустці з 02 до 05 січня 2018 року,                з 09 до 24 січня 2018 року, з 05 до 07 березня 2018 року, з 15 березня до 03 квітня 2018 року, з 16 до 30 квітня 2018 року, з 05 до 11 травня 2018 року, з 25 червня до 12 липня 2018 року та з 03 до 07 вересня 2018 року. З 13 листопада 2018 року до 27 серпня 2019 року була тимчасово непрацездатною та перебувала у відпустці для догляду за дитиною.
89. Дисциплінарною палатою та ВРП не було проаналізовано співвідношення кількості справ, що надійшли у провадження судді ОСОБА_1., кількості справ, що були розглянуті нею, до кількості робочих днів, під час яких вона могла виконувати свої обов`язки,  з урахуванням навантаження.
90. Дисциплінарний орган встановив, що суддя ОСОБА_1. кожного дня призначала до розгляду в основному більше десяти справ. Водночас Дисциплінарною палатою та ВРП проаналізовано вибіркові графіки судових засідань, де кількість призначених справ становить більше 50 
91. Суддя ОСОБА_1. вказувала, що значна тривалість розгляду справ про адміністративні правопорушення була результатом не її винних дій, а об`єктивних обставин надмірного навантаження. 
92. Ні під час розгляду дисциплінарної справи Третьою дисциплінарною палатою, ні під час розгляду скарги на її рішення, не надано оцінку тому факту, що на противагу справам, провадження по яким закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (6 справ), суддею ОСОБА_1 була розглянута значна кількість справ (у 2017 році: розглянуто 2 351 справ та матеріалів, із них: 777 справ - у порядку КУпАП, 46 справ - у порядку КПК України, 1 528 матеріалів - у порядку КПК України; у 2018 році: розглянуто 1 835 справ та матеріалів, із них: 253 справи - у порядку КУпАП, 10 справ - у порядку КПК України, 1 572 матеріали - у порядку КПК України). 
93. Висновок дисциплінарного органу про те, що внаслідок неефективного, несвоєчасного використання наданих законом повноважень суддя допустила безпідставне затягування розгляду справ про адміністративні правопорушення, є необґрунтованим, оскільки дисциплінарний орган у своєму рішення взагалі не вказав, які саме повноваження, визначені процесуальним законом, не вчинила суддя ОСОБА_1., що мало своїм наслідком затягування розгляду справ. 
94. ВРП в оскаржуваному рішенні не встановила, чи була реальна можливість, з огляду на надмірне навантаження її як судді Приморського районного суду міста Одеси, своєчасно вирішити 5 аналізованих справ, які перебували в її провадженні. ВРП також не встановила, що саме у цих справах суддя діяла в інший спосіб, ніж у решті справ, що перебували в її провадженні.
95.  Перелічені істотні для справи обставини в сукупності із надмірним навантаженням судді, які не знайшли своєї оцінки в оскаржуваному рішенні ВРП,  а також відсутність оцінки впливу надмірного  навантаженням на можливість належного відправлення суддею правосуддя взагалі, а не у «вибраних» ВРП справах, вказують на недостатню вмотивованість оскаржуваного рішенні ВРП в частині обґрунтування наявності складу дисциплінарного проступку в діях судді. 
96. З огляду на зазначене вважаємо, що у ВРП не було достатніх підстав для твердження, що суддею ОСОБА_1 під час розгляду справ про адміністративні правопорушення допущено процесуальні порушення, які б свідчили про безпідставне недотримання строків або невжиття суддею заходів щодо розгляду справ протягом строку, визначеного законом, що вказує на вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої 
статті 106 Закону № 1402-VIII, що може бути підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
97. Відтак, на наше переконання, Велика Палата Верховного Суду мала всі підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Казарновський О. Л., на рішення  ВРП від 12 вересня 2024 року № 2687/0/15-24, ухвалене за результатами розгляду її скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати від 16 червня 2021 року № 1374/3дп/15-21. 
 
Судді:                                                                                    О. В. Ступак
                                                                                              І. А. Воробйова
                                                                                              М. В. Мазур
                                                                                              С. О. Погрібний
                                                                                              О. С. Ткачук