ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/11824/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року (суддя Маковська О.В.) по справі №160/11824/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській про визнання протиправним та скасування рішення,- 

  в с т а н о в и В :

ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 15.12.2023 №38447/04-36-09-03/ НОМЕР_1 , яким застосовано штрафні санкції за  роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.
Підставами позову визначено те, що спірне рішення відповідачем прийнято за відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт реалізації алкогольних напоїв, а також те, що спірне рішення прийнято з порушенням права позивача на участь у прийнятті такого рішення, яке передбачено Порядком застосування штрафних санкцій, затверджених постановою КМУ №790 від 02.06.2003.
РішеннямПостановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року в задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом, в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законом, проведено фактичну перевірку, якою встановлено факт порушення Закону України №481/95-ВР, що і стало обгрунтованою підставою для застосування спірних штрафних санкцій. При цьому, суд зазначив про наявність достатніх та належних доказів, які свідчать про такий факт.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що у спірному випадку відповідачем було призначено та проведено перевірку без достатніх для цього правових підстав. З цього приводу зазначає те, що в наказі про проведення перевірки не зазначено фактичні підстави для такої перевірки. Крім цього, посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про наявність достатніх та належних доказів, які підтверджують факт порушення Закону України №481/95-ВР. З цього приводу зазначає те, що контролюючим органом не було надано фіскального чеку, в розумінні закону про РРО, який би підтверджував факт продажу алкогольних напоїв.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 14.05.2008, як платник за основним місцем діяльності.
Згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС України та наданих відомостей про об`єкти оподаткування за ФОП ОСОБА_1 на правах довгострокового користування зареєстровано туристичний комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з наказом Головного управління ДІС у Дніпропетровській області від 11.12.2023 №4563-п про проведення фактичної перевірки та направлень нa проведення фактичної перевірки проведено перевірку господарської одиниці комплексу “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході перевірки встановлено порушення:
1.Закону України від 06.07.1995 №265 “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” в частині проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій (програмного PPO), без надання відповідних розрахункових документів, неведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.
2. Закону України  “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” №481 від 19.12.1995  в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, продажу алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування;
3. Податкового кодексу України в частині ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов?язані з предметом перевірки;
4. Кодексу законів про працю України та Конституції України в частині фактичного допуску працівника до роботи без оформлення відповідного трудового договору.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що перед початком фактичної перевірки господарської одиниці - комплексу “Кодацький кош” посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено контрольну розрахункову операцію з придбання готових страв (солянка, кава, хліб) та алкогольного напою (горілка “Неміров” 0,05л на розлив) на загальну суму: 327,50 грн., що підтверджено “гостьовим рахунком” за замовленням №12984 від 11.10.2023.
Зазначений факт зафіксовано актом фактичної перевірки від 23.10.2023 №3567/04-36-09-03/ НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що у зв?язку з відмовою представників ФОП ОСОБА_1 від отримання другого примірника акту перевірки, відповідно до вимог п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України другий примірник направлено засобами поштового зв?язку за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).
Поштове відправлення повернуто до контролюючого органу з відміткою “за закінченням терміну зберігання”, що підтверджується корінцем поштового відправлення та листом АТ “Укрпошта” від 05.01.2024.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 15.12.2023 №38447/04-36-09-03/ НОМЕР_1 в загальному розмірі 23800 грн. (6800 грн. – за реалізацію алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування та 17000,00 грн. – за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії).
Не погодившись з вказаним рішення відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
За приписами абзацу 7 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Отже, встановлений факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії є підставою для застосування штрафних санкцій у відповідності до положень наведеної норми права.
У спірному випадку судом встановлено та не заперечувалося позивачем те, що у ФОП ОСОБА_1 відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 15-3 Закону №481 забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.
Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів (ч.6 ст. 15-3 Закону №481)
Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволений лише суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.
У спірному випадку судом встановлено та не заперечувалось позивачем те, що ФОП ОСОБА_1 на правах довгострокового користування здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 ., при цьому, у позивача відсутній статус суб`єкта господарювання громадського харчування.
Отже, за встановлених перевіркою обставин контролюючий орган дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до позивача спірних штрафних санкцій за: реалізацію алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування та за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.
Щодо аргументів позивача про недоведеність відповідачем факту вчинених порушень Закону України №481/95-ВР, слід зазначити те, що такий факт підтверджено актом фактичної перевірки та “гостьовим рахунком” за замовленням №12984 від 11.10.2023, який видано посадовим особам контролюючого органу за результатом здійснення контрольної розрахункової операції та в якому зазначено про продаж готових страв (солянка, кава, хліб) та алкогольного напою (горілка “Неміров” 0,05л на розлив) на загальну суму: 327,50 грн.
Суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставним посилання позивача на  постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, яка набрала законної сили, у справі №175/9881/23 від 11.01.2024, якою провадження у справі відносно ФОП ОСОБА_1 , про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП закрито на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до змісту вказаної постанови суду суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки органами податкової служби не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Натомість, у цій справі факт реалізації позивачем алкогольних напоїв за відсутності діючої ліцензії, доведено зазначеними вище доказами.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку вказаним аргументам позивача, правильно виходив з того, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача про недоведеність факту порушень вимог Закону належними та допустимими доказами.
Стосовно такої підстави заявленого позову як порушення права позивача на участь у прийнятті спірного рішення, слід зазначити таке.
Так, обгрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на положення Порядку застосування штрафних санкцій,передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", затверджених постановою КМУ №790 від 02.06.2003.
Відповідно до п.8 Порядку питання про застосування фінансових санкцій може розглядатися за участю представника суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на його вимогу або на вимогу органу, що прийняв рішення про застосування санкцій.
Отже, вказаною нормою права не визначено імперативного обов`язку контролюючого органу розглядати питання про застосування фінансових санкцій виключно за участю суб`єкта господарювання чи його представника. Навпаки, вказаною нормою передбачена можливість розгляду зазначеного питання за участю суб`єкта господарювання чи його представника, у випадках коли наявна вимога суб`єкта господарювання про це або з власної ініціативи органу, який приймає рішення про застосування фінансових санкцій.
У спірному випадку позивач не висловлював своє бажання про участь при розгляді питання про застосування фінансових санкцій і такої ініціативи з боку відповідача також висловлено не було.
За таких обставин відсутні підстави стверджувати про порушення права позивача на участь у прийняття спірного рішення.
Таким чином, виходячи з підстав заявленого позову, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що у спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для призначення та проведення перевірки. З цього приводу посилається те, що в наказі про проведення перевірки не зазначено фактичні підстави для такої перевірки.
Стосовно цих аргументів позивача слід зазначити те, що по-перше, таких підстав заявленого позову позивачем визначено не було. По-друге, в наказі про призначення перевірки контролюючий орган послався на положення пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, яка наділяє податкові органи повноваженнями щодо проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" покладені на відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року по справі №160/11824/24  – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.
          
                    Повний текст постанови виготовлено 14.01.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк