ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 січня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 383/583/24
провадження № 22-ц/4809/123/25 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О. А., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Поліщук Юлії Романівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2024 року у складі судді Адаменко І. М. і

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовної заяви

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив зменшити розмір аліментів, які стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року у справі № 383/240/16-ц на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати винесення судового рішення і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовна заява мотивована тим, що у період з 22.02.2014 по 29.04.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 
18 квітня 2016 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, після чого син сторін залишився проживати разом з матір`ю. 
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року у справі № 383/240/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2016 і до повноліття дитини, до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Позивач зазначав, що з часу винесення вищевказаного рішення покладені в його основу обставини суттєво змінилися, адже 12.06.2021 між позивачем та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, в період якого у них народився син ОСОБА_5 . 
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.02.2024 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до 09.11.2039, а також стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років. 
Позивач вважав, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року, а тому звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 в задоволені позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено повністю.
Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, покладено на позивача.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що його фінансовий стан змінився настільки, що існують передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, а також що таке зменшення буде відповідати найкращим інтересам його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з ним не проживає,  а тому у даному випадку зменшення розміру аліментів на дитину є недопустимим.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції врахував в першу чергу потреби та інтереси дитини, а також те, що позивач не аргументував, яким чином наявність ще однієї дитини вплинула на його доходи та не довів суду розміру своїх видатків, які б перевищували розмір його доходів. 

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Поліщук Ю. Р., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а судом недостатньо повно дослідженні обставини справи, що мають значення для справи.
Позивач вважає, що ним доведено зміну матеріального та сімейного стану, а позов про зменшення розміру аліментів поданий з метою урівняти розмір аліментів, які стягуються на утримання його дітей, що не було враховано судом першої інстанції.
Крім того, ОСОБА_1 мобілізований до лав ЗСУ та здійснює заходи щодо захисту територіальної цілісності держави під час війни з Росією, що суттєво потребує матеріального забезпечення, а із його заробітної плати значна частина йде на утимання техніки та закупівлю знарядь, необхідних для виконання покладених бойових завдань.

Відзиви на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_1 адвокат Поліщук Ю. Р. підтримала доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується реокмендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у період з 22.02.2014 по 29.04.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 квітня 2016 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі № 383/240/16-ц розірвано. Рішення суду набрало законної сили 29.04.2016.
В період шлюбу у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 .
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року у справі № 383/240/16-ц з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі  частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до виповнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало законної сили 29.04.2016.
12 червня 2021 року позивачем зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 .
В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 , у позивача та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 .
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року у справі № 383/44/24 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11.01.2024 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років. Рішення набрало законної сили 30.03.2024.
Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 22.02.2014 по 29.04.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 квітня 2016 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі № 383/240/16-ц розірвано (а. с. 8-9).
В період шлюбу у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області від 28.07.2014 (а. с. 7).
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року у справі № 383/240/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі  частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до виповнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8-9).
12 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданим Фортечним районним у місті Кропивницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.06.2021 (а. с. 12).
В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 , у позивача та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданим Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02.12.2021 (а. с. 13).
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року у справі № 383/44/24 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11.01.2024 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , та аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років (а. с. 10-11).
Згідно копії довідки про склад сім`ї, виданої Кетрисанівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області від 21.12.2023 № 278, вбачається, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 (а. с. 14).
Аналізуючи надані позивачем докази та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, крім зміни сімейного стану, що полягає у народженні дитини в іншому шлюбі, обставин погіршення майнового стану після ухвалення рішення про стягнення аліментів на спільну дитину сторін. 
Натомість, ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ та має дохід, а визначений судом розмір аліментів на сина ОСОБА_4 відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
Суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану та зміни сімейного стану.
Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні позивача перебувають його нова дружина та їх спільна дитина, з огляду на таке.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.
Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 (провадження № 61-5168св24) та від 16 вересня 2024 року у справі № 591/6388/22 (провадження № 61-153св24).
Суд також не бере до уваги посилання апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 мобілізований до лав ЗСУ та здійснює заходи щодо захисту територіальної цілісності держави під час війни з Російською Федерацією, що суттєво потребує матеріального забезпечення, а із його заробітної плати значна частина йде на утимання техніки та закупівлю знарядь, необхідних для виконання покладених бойових завдань, оскільки вказані доводи не підтверджують належними та допустимими доказами.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Поліщук Юлії Романівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2024 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 24.01.2025.
Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 О. А. Письменний
О. І. Чельник