ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/27/25 Справа № 175/6855/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 січня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Розумовського О.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -
ВСТАНОВИЛА :
постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 березня 2024 року о 00-11 год. в м. Краматорськ по вул. Дружби біля буд. 3 , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук) і на вимогу працівника поліції в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На зазначену постанову захисник адвокат Розумовський О.С., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.
В клопотанні про поновлення строку вказує, що ним через підсистему «Електроний суд» 15.05.2024 року подано заяву про вступ в справу та 16.05.2024 року подано заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак вказані заяви не зареєстровані. Оскаржувана постанова не надіслана сторонам жодними засобами. Про наявність постанови стало відомо 19.06.2024 року.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Як вбачається з офіційного Веб-порталу Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувану постанову від 27.05.2024 року, надіслано місцевим судом 18.06.2024 року, забезпечено надання загального доступу 19.06.2024 року. З захисник адвокат Розумовський О.С., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу 26.06.2024 року.
На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник адвокат Розумовський О.С., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що в матеріалах справі відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебував на бойових позиціях. 
Наголошує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував та матеріали справи не містять доказів факту керування, на відеозаписі фіксація такого керування відсутня. При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Звертає увагу, що відеозапис, як доказ вини ОСОБА_1 наданий на оптичному диску, однак в порушення вимог закону не засвідчений електронним цифровим підписом. 
Зазначає, що у судовому засіданні в суді першої інстанції не був досліджений відеозапис поліцейських. Так, на відеозаписі зафіксований чоловік, який знаходиться на вулиці, а також працівник поліції, який ставить питання останньому, момент руху автомобіля не вбачається. Також не зазначені підстави зупинки транспортного засобу. 
Стверджує, що вказані відеозаписи виготовлені з порушенням вимог Інструкції, оскільки інспектор поліції перед використанням не переконався в точності встановлення дати та часу.
Вказує, що відповідно до норм закону, водієві пропонується пройти огляд у медичному закладі у разі незгоди проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з результатами такого огляду, однак в даному випадку ОСОБА_1 не висловлював незгоду на застосування технічного засобу, однак він був поставлений перед фактом, що є порушенням з боку поліцейського. 
Звертає увагу, що постанова місцевого суду є незаконною в частині стягнення військового збору, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який за законом звільнений від сплати судового збору. 
Наголошує, що свідки при відмові від проходження застосування спеціального технічного засобу та/або проходження к медичному закладі відсутні. Крім того, відсуне направлення до медичного у матеріал справи, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 . Не направлявся до медичного закладу, як того вимагає порядок у коменданську годину.
Стверджує, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку не є доведеним та допустимі докази його винуватості у вчиненні правопорушення відсутні.
Крім того, захисником надіслано клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку із тим що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на службі у ЗСУ та виконує Конституційний обов`зок, а тому з метою недопущення права особи на захист, з урахуванням сталої практики аналогії закону, просить застосувати норми передбачені ст. 335 КПК України та зупинити провадження.
Всебічно розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як вбачається з матеріалів  справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №892908 від 24 березня 2024 року, диском з відеозаписом подій.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлена наявність обов`язкових ознак складу інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом та відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Твердження захисника про недоведеність факту керування транспортним засобом спростовується наявним відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, ОСОБА_1 скоїв наїзд на бордюру та пошкодив свій транспортний засіб. За ним слідували працівники патрульної поліції, після зупинення транспортного засобу, виявлені ознаки ДТП, на що ОСОБА_1 зазначив, що рухався по площі, не справився з керуванням та наїхав на бордюр, їде із увімкненим покажчиком аварійного сигналу додому, щоб відвезти автомобіль. Отже, самим ОСОБА_1 зазначено, що він керував транспортним засобом із детальною вказівкою його руху та настання ДТП. Факт слідування за автомобілем та перебування ОСОБА_1 за кермом, що виявлено після зупинки транспортного засобу, зафіксовано відеозаписом поліцейських.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає законною та обґрунтованою підставу зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , про що останньому наголошено працівником поліції. 
У апеляційного суду не викликає сумніву в достовірності зафіксованих фактичних обставин, відеозапис поліцейських є належним та допустимим доказом, оскільки є додатком до протоколу та відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, вказаний відеозапис не є окремим доказом та не потребує підпису ЕЦП, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу. 
Доводи захисника, що працівником поліції в порушення вимог Інструкції перед початком використання записуючих пристроїв не перевірено дату та час у вказаному пристрої, не заслуговує на увагу, оскільки запис поліцейських починається 24.03.2024 року о 00-10 годині, що прямо відповідає фактичним обставинам та фабулі інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Твердження захисника, що місцевим судом під час судового засідання не досліджений відеозапис поліцейських, не заслуговує на увагу, оскільки технічна фіксація судового розгляду не велася, судовий розгляд проводився за відсутності сторін. Крім того, норми діючого КУпАП не позбавляють права суддю дослідити докази у нарадчій кімнаті. 
Доводи захисника щодо не встановлення незгоди ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою технічних засобів, є неспроможними, оскільки на неодноразову пропозицію поліцейських щодо проведення огляду на стан сп`яніння, зрештою ОСОБА_1 відмовився від такого проходження, при цьому він неодноразово спілкувався телефоном та отримував консультацію. 
Відсутність в матеріалах справи направлення на проведення огляду, не спростовує вину ОСОБА_1 , оскільки таке направлення в разі проходження огляду вручається працівникам медичної установи у присутності поліцейських, в даному випадку, у зв`язку з небажанням ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, наявність направлення не могла вплинути на підсумок його рішення.
Відсутність що свідків при відмові від проходження застосування спеціального технічного засобу та/або проходження к медичному закладі відсутні, як про це наголошує захисник, не є порушенням порядку проведення огляду, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Твердження, ОСОБА_1 належним чином не повідомлено про дату та час розгляду справи, чим порушено його право на захист, є хибними, оскільки в матеріалах справи міститься довідка по доставку повістки в електронному виді особисто ОСОБА_1 (а.с.8).
Твердження захисника про безпідставно стягнений судовий збір не ґрунтується на вимогах закону, оскільки нормою ст. 130 КУпАП передбачений спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, а саме водій. Проте, військовослужбовці звільняються від сплати військового збору, якщо саме за посадою є суб`єктами правопорушення. 
Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Щодо доводів захисника про необхідність зупинити провадження по адміністративній справі, апеляційний суд зазначає наступне. 
Відповідно до положень ст. 277 КУпАП, строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Тобто, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.
Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Нормами діючого КУпАП передбачено можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
За таких обставин та оскільки у Кодексі України про адміністративні правопорушення міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження у окремій категорії справ, вважаю, що в даному випадку до застосування аналогія закону із ст.335КПК України, яка регулює зупинення судового провадження, не підлягає.
Відповідно до статті 6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Враховуючи наведене, доходжу висновку, що клопотання захисника особи, яка притягається до відповідальності про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.
При цьому, ОСОБА_1 мав можливість висловити свою позицію за допомогою участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції або надання письмових пояснень та за допомогою кваліфікаційної правової допомоги адвоката. Крім того, матеріали справи та клопотання адвоката не містять жодних належних та допустимих даних, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, зокрема не надано військового квитка та наказу про зарахування його до відповідної військової частини. 
Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.
На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ :
клопотання захисника адвоката Розумовського О.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року – задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника адвоката Розумовського О.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про зупинення адміністративного провадження – відмовити.
Апеляційну скаргу захисника адвоката Розумовського О.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        Ірина СВІЯГІНА