ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 р. 	Справа № 440/7518/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 440/7518/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області                      
про визнання   протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення №053130009833 від 30.11.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1979 по 25.08.1983 згідно диплому №  НОМЕР_1 від 25.08.1983 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.11.2022.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №053130009833 від 30.11.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.11.2022 з урахуванням періоду навчання у Краматорському ПТУ Донецького облуправління торгівлі із 01.09.1979 по 23.04.1980 та з 09.05.1982 по 25.08.1983.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 429,44 грн.
Відповідач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 по справі № 440/7518/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з урахуванням наданих ОСОБА_1 документів, страховий стаж позивача становить 27 років 5 місяців 20 днів, що не дає підстав для призначення пенсії за віком відповідно до вимог ст. 26 Закону № 1058. Стверджує, що спірний період навчання, згідно диплому від 25.08.1983 №041902 з 01.09.1979 по 25.08.1983 не підлягає зарахування до страхового стажу позивача, оскільки навчання перетинається з військовою службою.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу Пенсійного фонду України у Чернівецькій області без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, з пакетом документів.
30.11.2022 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №053130009833, яким вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком.
В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років, страховий стаж особи становить 27 років 5 місяців 20 днів. Результати розгляду документів доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплому від 25.08.1983 №041902 з 01.09.1979 по 25.08.1983, оскільки навчання перетинається з військовою службою.
Позивач, не погодившись з таким рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 30.11.2022 №053130009833 про відмову у призначенні пенсії за віком, звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що проходження позивачем військової служби відбулося з відповідною перервою періоду навчання у технікумі, що жодним чином не перешкоджає обрахувати та врахувати тривалість як одного, так й іншого.
Колегія суддів погоджується з вищевказаним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Таким чином, для призначення пенсії за віком позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мав досягти 60 років та мати страховий стаж не менше 29 років.
На час звернення із заявами про призначення пенсії за віком від 23.11.2022 позивач досяг 60 років. Про це спору між сторонами немає.
Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, оформленої рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 30.11.2022 №053130009833, стало не зарахування до страхового стажу періоду навчання у Краматорському ПТУ Донецького облуправління торгівлі з 01.09.1979 по 25.08.1983.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі – Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, навчання та архівними установами.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.08.1993 № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110; надалі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо) (пункт 2.19 Інструкції).
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За приписами пункту 2.15 Інструкції № 162 студентам, учням, аспірантам і клінічним ординаторам, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих та середніх спеціальних навчальних закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування із числа студентів, учнів, аспірантів клінічних ординаторів.
Відповідно до п.п. "в" пункту 2.16 Інструкції № 162 в трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступних документів такі записи: про час навчання у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах (включаючи і час праці у студентських загонах, на виробничій практиці і при виконанні науково-дослідницької госдоговірної тематики), партійних школах, школах профруху в про час прибування в аспірантурі клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених в п. 2.15 цієї Інструкції.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до диплому № НОМЕР_1 від 25.08.1983 ОСОБА_1 01.09.1979 вступив у Краматорське ПТУ Донецького облуправління торгівлі та 25.08.1983 закінчив повний курс технічного училища за спеціальністю «кухар».
Диплом про закінчення навчального закладу згідно приписів пункту 8 Порядку № 637 від 12.08.1993 є належним доказом часу навчання в такому закладі. 
Крім того, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 08.09.1983 міститься запис №1, про те, що у період із 01.09.1979 по 25.08.83 позивач навчався у Краматорському ПТУ Донецького облуправління торгівлі (диплом № НОМЕР_1 від 25.08.1983). 
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 від 14.04.1980 ОСОБА_1 24.04.1980 був призваний на військову службу та направлений до військової частини, а 08.05.1982 звільнений в запас (демобілізований). 
Також у трудовій книжці позивача міститься запис №2, відповідно до якого позивач перебував на військовій службі з 24.04.1980 по 08.05.1982 (в/б НОМЕР_4 від 14.04.1980).
Як вбачається з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №053130009833 від 30.11.2022 з урахуванням даних Форми РС-право період проходження позивачем військової служби з 24.04.1980 по 08.05.1982 було зараховано Пенсійним органом до страхового стажу позивача. В свою чергу, період навчання згідно диплому від 25.08.1983 №041902 з 01.09.1979 по 25.08.1983 до страхового стажу не зараховано, оскільки навчання перетинається з військовою службою.
Тобто, спірним у цій справі є та піддається сумніву відповідачем період навчання у Краматорському ПТУ Донецького облуправління торгівлі з 01.09.1979 по 25.08.1983, за виключенням періоду з 24.04.1980 по 08.05.1982 (строкова військова служба).
Колегія суддів також зауважує, що рішення відповідача не містить його незгоду з тим, що позивач навчався за формою навчання відмінної від денної, а так само не містить будь-яких інших підстав для незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, окрім як часткове співпадіння з періодом проходження позивачем військової служби. 
При цьому відповідач не зараховує весь період навчання позивача, тоді як він співпадає лише частково.
З цього приводу колегія суддів зауважує, що проходження позивачем військової служби відбулося з відповідною перервою періоду навчання у технікумі, що жодним чином не перешкоджає обрахувати та врахувати тривалість як одного, так й іншого.
Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 та Порядком № 637, які підтверджують стаж позивача.
Отже, період фактичного навчання який не співпадає із військовою службою, відповідно, має бути зараховані до страхового стажу позивача, а саме, з урахуванням позовних вимог, із 01.09.1979 по 23.04.1980 та з 09.05.1982 по 25.08.1983.
З огляду на встановлені судом обставини та докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів позивача до стажу, та відповідно неправомірно відмовлено у призначенні пенсії.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 по справі № 440/7518/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич