УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 574/1103/23
провадження № 51 - 162 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_3,
суддів                                   ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року та Сумського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року,
встановив:
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року вказану ухвалу місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується із ухвалами місцевого та апеляційного судів. В обґрунтування своїх вимог стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені під час розгляду заяви з нововиявленими обставинами стосовно нього. 
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно залишив без задоволення його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 рокустосовно нього за нововиявленими обставинами, не врахувавши при цьому його вимог. Заявник просить суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Системне тлумачення глави 34 КПК у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
До того ж, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується виро»;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали.
Відповідно до вищезазначеного, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.
Як убачається з ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 , не погоджуючись з вироком  Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, звернувся із заявою про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами.
В заяві скаржник зазначав такі обставини, які він вважає нововиявленими, а саме, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року його визнано винним за п.1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК та засуджено до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, за вчинене 17 вересня 2003 року в лісосмузі між селами Михайлівка та Миколаївка Буринського району, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, вбивство двох осіб. Зазначає, що як стало йому відомо 22 травня 2023 року з рішення Європейського суду по справі «Луценко проти України (№2)» заява №29334/11 рішення від 11 червня 2015 року про те, що Європейський суд визнав порушення ст.3 Конвенції стосовно ОСОБА_2 , а саме: тримання в залі суду за металевою огорожею. Таким чином, під час розгляду його кримінальної справи він знаходився в металевій клітці з одягненими наручниками з руками за спиною, він не міг себе повноцінно захищати, використовувати нотатки, що обмежувало його права під час судового розгляду. Зазначає, що сам факт, що особа знаходиться за металевою огорожею (клітці) в наручниках з руками за спиною мало негативний вплив на оточуючих, в тому числі на суддів, що перешкодило прийняти об`єктивне і неупереджене рішення. 
Суд першої інстанції, залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 , свої висновки мотивував тим, що обставини, на які посилався заявник у своїй заяві, щодо необхідності перегляду вироку не є такими в розумінні приписів ст. 459 КПК і ніяким чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні.
Доводи скаржника були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК надав їм належну оцінку та відмовив у задоволенні апеляційної скарги, належним чином умотивувавши свої висновки.
Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні констатував відсутність у доводах ОСОБА_1 обставин, передбачених ст. 459 КПК, як підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , доводи яких аналогічні доводам касаційної скарги, обґрунтовано залишив ухвалу місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі достатні підстави прийняття такого рішення.
З  рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується, оскільки ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року та Сумського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року постановлені у  відповідності до вимог КПК.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження  за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Керуючись  п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року та Сумського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

 
ОСОБА_3                        ОСОБА_4                           ОСОБА_5