ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/286/25 Справа № 932/11087/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 січня 2025 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: захисника Єланського О.Г. (приймає участь в режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Єланського О.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року , якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, 
В С Т А Н О В И Л А:
       При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 06 серпня 2024 року о 15:05 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м.Дніпро на перехресті вулиць Святослава Хороброго та Воскресенської, при зміні напрямку руху не переконалась в безпечності свого маневру та допустила зіткнення з транспортним засобом «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальні збитки.
       Крім того, 06 серпня 2024 року о 15:05 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м.Дніпро на перехресті вулиць Святослава Хороброго та Воскресенської, стала учасницею дорожньо-транспортної пригоди та залишила місце ДТП.
       Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Єланський О.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу,  в якій просить поновити строк її оскарження, копію постанови отримав захисник лише 11.12.2024 року , також просить постанову суду першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- схема ДТП не містить: чіткого зображення ділянки дороги, на якій сталось ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; координати розміщення транспортного засобу відносно елементів проїжджої частини; розміщення слідів гальмівного шляху; розміщення частин та об`єктів, що відокремились від транспортного засобу; площа розсіювання умалків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення; ширини проїжджої частини; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;
- в матеріалах справи відсутній відеозапис місця події та докази того, що саме ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, при цьому автомобілем користуються її донька та чоловік;
- після закінчення строків накладення адміністративного стягнення суд не мав права встановлювати вину особу.
Будучи увідомленими про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про причини суд не увідомила, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у її відсутність. 
В суді апеляційної інстанції захисник Єланський О.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. 
Потерпілий ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
       Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, так як відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, захисник Єланський О.Г. отримав копію постанови 11.12.2024 року, а апеляційну скаргу подав 19.12.2024 року, дотримавшись десятиденного строку на оскарження. 
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 154255 та серії КПР1 №154263 від 19.10.2024 року;  письмові пояснення потерпілого  ОСОБА_1  від 06.08.2024 року, відповідно до яких 06.08.2024 року о 15:05 годині він,  керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis» д.н.з.  НОМЕР_2 , рухався в крайній лівій смузі на перехресті вулиць Святослава Хороброго та Воскресенської,  потім  з правої смуги руху почав раптово повертати автомобіль  «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Святослава Хороброго, початок здійснення маневру не бачив, помітив вказаний автомобіль вже попереду свого автомобіля та пригальмував, однак транспортний засіб «Volkswagen Passat» допустив зіткнення з його транспортним засобом, після чого водій ( жінка) оглянула свій автомобіль та залишила місце ДТП,  також посилається на наявність відеореєстатора;  схему до ДТП.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, при цьому автомобілем користуються її донька та чоловік, не є слушним, так як ОСОБА_2 відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , будь-яких даних про те, що за кермом її автомобіля за події, що мала місце 06.08.2024 року о 15:05 год., перебувала інша особа - не надала. 
       Крім того, під час апеляційного перегляду потерпілий ОСОБА_1 зазначив, що бачив жінку 40-45 років, яка керувала автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , та яка скоїла зіткнення з його транспортним засобом та залишила місце ДТП, що відповідає анкетним відомостям особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
       Доводи апеляційної скарги про те, що на оптичному диску, який надав потерпілий, відсутній цифровий підпис особи, яка є автором, не є слушними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.
       Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
       Разом з цим, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису. 
       Відсутність відеозапису місця події з боді камер поліцейських не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 , що підтверджується наявними доказами. Крім того, під час апеляційного перегляду водій ОСОБА_1 надав відео з відеореєстратора, з якого вбачаються обставини вчинення ДТП водієм автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 . 
       Щодо доводів апелянта про те, що схема ДТП не містить: чіткого зображення ділянки дороги, на якій сталось ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; координати розміщення транспортного засобу відносно елементів проїжджої частини; розміщення слідів гальмівного шляху; розміщення частин та об`єктів, що відокремились від транспортного засобу; площа розсіювання умалків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення; ширини проїжджої частини; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття, то слід зазначити, що вони не впливають на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як відомості схеми ДТП в повній мірі відображають місце його вчинення, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, який залишився на місці ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїжджої частини та напрямок руху.
        Також із схеми ДТП вбачається, що автомобіль «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_2 , отримав пошкодження: переднього бамперу, решітки радіатору та переднього номерного знаку, що також підтверджується доданими фотокартками ( а.с.7,8). 
       При цьому, відсутність на схемі ДТП зображення автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , спростовується тим, що ОСОБА_2 залишила місце ДТП. 
       Зазначення у протоколі серії ЕПР1 №154255 від 19.10.2024 року про те, що ОСОБА_2 керувала автомобілем “Toyota” н.з. НОМЕР_1 замість «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , є опискою та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, так як в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП в графі 6 “ Транспортний засіб ( марка, модель, номерний знак, належність) встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , тому судом першої інстанції було правильно встановлено марку автомобіля та його власника, а також водія, що не спростовано доводами апеляційної скарги. 
       Посилання сторони захисту на те, що після закінчення строків накладення адміністративного стягнення суд не мав права встановлювати вину особу, не є слушним з огляду на таке. 
       Згідно із ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
       Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.
        Однак, ч. 2 ст. 283 КУпАП не містить будь-яких винятків щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, тому виконання вимог щодо постанови, передбачені цією статтею, є обов`язковим і для цього виду постанов.
        Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дає змогу дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення , у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Відповідно до п. 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Вказана норма КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення.
        Однак, відповідно до ч. 2 статті 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
        Тому п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами. Так, п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП містить посилання саме на ст. 38 КУпАП, яка підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи і існують підстави для накладення адміністративного стягнення.
       Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18), закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.
З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими – обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.
        Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.
        Враховуючи викладене, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною , яка спростовує факт наявності вини особи у скоєному адміністративному правопорушенні. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу,  - без задоволення.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя        
                                П О С Т А Н О В И Л А:
       Поновити захиснику Єланському О.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року .
Апеляційну скаргу  захисника Єланського О.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_2  на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року  – залишити без задоволення. 
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року, якою  ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП , - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.        
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.Є. Джерелейко