Справа № 159/3247/24 	Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М. В. 	
Провадження № 22-ц/802/314/25  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
06 березня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретар Трикош Н. І.,
з участю: 
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі часток житлового будинку, стягнення компенсації різниці від вартості часток, припинення права спільної часткової власності, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі часток житлового будинку, стягнення компенсації різниці від вартості часток, припинення права спільної часткової власності.
Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2018 року житловий будинок АДРЕСА_1 визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1\2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є її батьками. Після поділу майна подружжя ОСОБА_5 подарувала їй належну їй (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно договору дарування частки житлового будинку від 09.06.202І року посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу. Після цього вона стала співвласником даного житлового будинку. З часом виникла потреба у поділі у натурі вказаного житлового будинку згідно належних кожному зі співвласників часток. Її батько ОСОБА_2 не дає добровільної згоди на проведення такого поділу, а вона змушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Посилається на ст.ст.183, 356, 364, 392 ЦК України, постанову пленуму ВС України. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2021 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.03.2024 року їй на праві спільної часткової власності належить 1\2 частка житлового будинку, загальною площею 81,1 кв.м по АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності загальна площа будинку збільшилася на 8,0 кв.м. за рахунок веранди а2 не зданої в експлуатацію, а житлова зменшилася на 0,7 кв.м. за рахунок проведеного ремонту. Натомість підлягає поділу виключно існуючий об`єкт нерухомого майна (згідно правовстановлюючого документа), площа якого становить 81,1 кв. м. На клопотання її адвоката експертами Волинського відділення науково-дослідного інституту судових експертиз було проведено комісійну судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої 13.12.2023 року було складено наступний висновок: оскільки 1\2 частка житлового будинку в одиницях площі становить 40,2 кв.м, що більше необхідної мінімальної площі для однокімнатної квартири (28,0 кв.м), виділ співвласниці ОСОБА_4 1\2 частки житлового будинку в натурі можливий з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15:19 «Житлові будинки. Основні положення». Експертами НДІ СЕ виходячи з об`ємно-планувальних рішень житлового будинку та можливості забезпечення співвласників ізольованими приміщеннями з самостійними входами, що відповідають за площами та розмірами вимогам діючих будівельних норм запропоновано 2 варіанти розподілу житлового будинку між власниками. При визначенні саме такого варіанту поділу спірного майна, просить врахувати фактичне користування ними окремими частинами будинку, яке у них виникло та існувало по дату виникнення даного спору. Внаслідок виділу кожному зі співвласників житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 в натурі їх часток у праві спільної часткової власності, такий правовий режим майна припиняється. За таких умов виділ належної їй частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, а тому її права та інтереси підлягають судовому захисту. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається зі сплаченої неї суми судового збору в розмірі 4020 грн 84 коп, витрат з надання професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 12000 грн та на проведення експертизи в сумі 17206 грн. 56 коп. Просить в порядку поділу в натурі часток між співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його поділу на дві окремі ізольовані квартири згідно II варіанту поділу, запропонованого у висновку експертів Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експерти від 13.12.2023 року № 506, а саме: виділити ОСОБА_4 на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , до складу якої входить приміщення: коридор 1-1 площею 8,5 кв.м.; кухню 1-8 площею 12.4 кв,м.; кімнату 1-7 площею 13,9 кв.м.: в прибудові (літ.а): паливну 1-2 площею 4,9 кв.м.; 1\2 частину сараю-літньої кухні (літ.Б-1), огорожу №1, 3 та ворота з хвірткою №2 залишити спільному користуванні, загальна площа 39.7 кв.м.: виділити ОСОБА_2 на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , до складу якої входить приміщення: в будинку (літ.А-1) кімнату 1-5 площею 20,7 кв.м., кімнату 1-6 площею 13,3 кв.м.; в прибудові (літ.а): ванну 1-3 площею 6,7 кв.м.; 1\2 частину сараю-літньої кухні (літ.Б-1), огорожу №1,3 та хвіртку №2 залишити спільному користуванні, загальна площа 40,7 кв.м. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію різниці у вартості часток в розмірі 5283 грн 50 коп: припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати: судовий збір в розмірі 4020 грн 84 коп, витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 12000 грн та 17206 грн 56 коп витрати на проведення експертизи.
       Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі часток житлового будинку, стягнення компенсації різниці від вартості часток, припинення права спільної часткової власності задоволено.
Поділено в натурі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом поділу на дві окремі ізольовані квартири.
Виділено ОСОБА_4 на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , до складу якої входить приміщення: коридор 1-1 площею 8,5 кв.м.; кухню 1-8 площею 12.4 кв,м.; кімнату 1-7 площею 13,9 кв.м.: в прибудові (літ.а): паливну 1-2 площею 4,9 кв.м.; 1\2 частину сараю-літньої кухні (літ.Б-1), огорожу №1, 3 та ворота з хвірткою №2 залишити спільному користуванні, загальна площа 39.7 кв.м.
Виділено ОСОБА_2 на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , до складу якої входить приміщення: в будинку (літ.А-1) кімнату 1-5 площею 20,7 кв.м., кімнату 1-6 площею 13,3 кв.м.; в прибудові (літ.а): ванну 1-3 площею 6,7 кв.м.; 1\2 частину сараю-літньої кухні (літ.Б-1), огорожу №1,3 та хвіртку №2 залишити спільному користуванні, загальна площа 40,7 кв.м.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію різниці у вартості часток в розмірі 5283 грн 50 коп.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 4020 грн 84 коп, витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 12000 грн та 17206 грн 56 коп витрати на проведення експертизи.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема,  ст. 364 ЦК України та 367 ЦК України. Позов про виділ частки в цьому майні не підлягає до задоволення, тому відповідно неможливо припинити право спільної часткової власності за позовом про виділ частки позивачки. Покликаючись на порушення судом норм матеріально та процесуального права, просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.
       У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
В судовому засіданні відповідач  ОСОБА_2  та представник відповідача  ОСОБА_3  апеляційну скаргу підтримали, представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміні рішення в частині стягнення судового збору.
Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Згідно наданих письмових доказів встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами. 
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , тобто позивачка є дочкою відповідача.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2018 року житловий будинок АДРЕСА_1 визнаний об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1\2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно нотаріально посвідченого договору дарування частки житлового будинку від 09.06.2021 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 1\2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2021 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.03.2024 року ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 1\2 частка житлового будинку, загальною площею 81,1 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого ФОП від 01.11.2022 року, із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу, експлікації та характеристики за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, загальною площею 89,1 кв.м., житловою 47,9 кв.м. Замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_4 .. Житловий будинок побудований в 1972 році, прибудова в 1972 році, веранда в 2009 році.
Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності загальна площа спірного будинку збільшилася на 8,0 кв.м. за рахунок веранди а2 не зданої в експлуатацію, а житлова зменшилася на 0,7 кв.м. за рахунок проведеного ремонту.
Згідно висновку експерта Волинського відділення науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами будівельно-технічної експертизи від 13.12.2023 року: оскільки 1\2 частка житлового будинку в одиницях площі становить 40,2 кв.м, що більше необхідної мінімальної площі для однокімнатної квартири (28,0 кв.м), виділ співвласниці ОСОБА_4 1\2 частки житлового будинку в натурі можливий з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15:19 «Житлові будинки. Основні положення». Виходячи з об`ємно-планувальних рішень житлового будинку та можливості забезпечення співвласників ізольованими приміщеннями з самостійними входами, що відповідають за площами та розмірами вимогам діючих будівельних норм запропоновано 2 варіанти розподілу житлового будинку між власниками, згідно 2 варіанту запропоновано: виділити першому співвласнику приміщення: коридор 1-1 площею 8,5 кв.м.; кухню 1-8 площею 12.4 кв,м.; кімнату 1-7 площею 13,9 кв.м.: в прибудові (літ.а): паливну 1-2 площею 4,9 кв.м.; 1\2 частину сараю-літньої кухні (літ.Б-1), огорожу №1, 3 та ворота з хвірткою №2 залишити спільному користуванні, загальна площа 39.7 кв.м.: виділити другому співвласнику приміщення: в будинку (літ.А-1) кімнату 1-5 площею 20,7 кв.м., кімнату 1-6 площею 13,3 кв.м.; в прибудові (літ.а): ванну 1-3 площею 6,7 кв.м.; 1\2 частину сараю-літньої кухні (літ.Б-1), огорожу №1,3 та хвіртку №2 залишити спільному користуванні, загальна площа 40,7 кв.м. Розмір грошової компенсацію різниці у вартості часток становить 5283 грн 50 коп.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що позивачкою належними та допустимими доказами підтверджено обґрунтування позову про поділ майна шляхом виділу в натурі часток в спірному будинку з виділенням відповідних приміщень, врахована різниця в частках та розрахована їх грошова компенсація. Враховуючи правовий статус майна сторін, можливість виділення часток в натурі згідно з запропонованим варіантом висновку експерта, право спільної часткової власності сторін у спірному будинку підлягає припиненню. Позивачем замовлено технічний паспорт на будинок, а також проведення будівельно-технічної експертизи, яка визначила можливість поділу спірного житлового будинку, запропонувавши два варіанту поділу, один з яких обрано в якості захисту права власності позивачем при поділі спільного часткового майна. 
Колегія суддів зауважує, що при обранні варіанту поділу майна шляхом виділу в натурі часток в спірному будинку з виділенням відповідних приміщень, суд визначив спосіб, який, за встановлених у цій справі обставин, є найбільш прийнятним та дієвим, а також відповідає засадам розумності і справедливості. При цьому грошова компенсація вартості часток є мінімальною.
Доводи апеляційної скарги про те, що будинок не підлягає поділу в натурі, оскільки у складі нерухомого майна наявне самочинне будівництво, а саме, приміщення 1-4, літера по плану а2, площа 8,7 кв.м, не заслуговують на увагу з огляду на те, що приміщення веранди, яке не здано в експлуатацію, не було предметом поділу, не враховувалося експертом при вирішенні питання про можливість поділу будинку в натурі. З висновку експерта убачається, що у ньому при описі приміщень, які входять до складу житлового будинку, зазначена веранда, яка не прийнята в експлуатацію, що заперечує твердження відповідача про те, що висновок експерта не містить відомостей про самочинне будівництво. Колегія суддів вважає, що такі доводи є маніпулятивними з метою недопущення поділу будинку, проти якого заперечує відповідач. При цьому приміщення веранди побудоване у 2009 році, з яких причин воно не введене в експлуатацію власником відповідач пояснити не зміг.
Інші доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням чинного законодавства, були предметом дослідження судом першої інстанції, не спростовують висновків суду, оскільки їм у рішенні суду надана правильна правова оцінка. 
Таким чином рішення суду в частині задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим, постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування в цій частині відсутні. 
Разом з тим, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання про відшкодування судового збору. 
Так, постановляючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судового збору у розмірі 4020 (чотири тисячі двадцять) гривень 84 копійки, суд не звернув уваги на долучені до справи докази про те, що відповідач є інвалідом II групи, що виключає стягнення з нього судового збору.
Так, як убачається з матеріалів справи, зокрема копії посвідчення Серія НОМЕР_1 від 23.09.2024 ОСОБА_2 визнано інвалідом II групи, а відтак відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.
Таким чином, відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо сторона звільнена від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Проте суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та безпідставно ухвалив рішення про стягнення судового збору на користь позивачки з відповідача, який є інвалідом II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, рішення у даній справі в частині вирішення питання про розподіл судових витрат слід змінити у зв`язку з порушенням норм процесуального права.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача Півень Г. В. подав клопотання про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом на суму 10000 грн, додавши відповідні документи. 
Згідно з положеннями ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачкою підтверджується доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 11 лютого 2025 року, розрахунком надання правничої допомоги від 06 березня 2025 року, актом надання правничої допомоги від 06 березня 2025 року.
Враховуючи складність справи, час, затрачений представником позивача в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та адвокатами, є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та є дещо завищеним. 
Очевидно, що перелічені в договорі та акті виконаних робіт дії адвоката не вимагали від нього витрат часу у зазначеному ним обсязі, а заявлена до відшкодування сума не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, колегія суддів, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшла висновку, що на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5000 (п`ять тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року в частині стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_2 змінити.
Сплачений ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 4020 (чотири тисячі двадцять) гривень 84 копійки компенсувати за рахунок держави.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5000 (п`ять тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий 

Судді :